Наша родина теж зі Слобожанщини, Луганська обл. Прабабуся розказувала, що так все і було. Ходили по хатах і забирали в людей все, що мали з їжі - лазили по горіщах, відбирали сушену квасолю. Дід казав, що мати їм пекла гіркі коржі з лободи та жолудів, бо не було що їсти... А пра-прадід пішов з дому на Вороніж десь, щоб не обтяжувати свою сім'ю. Тоді казали, що в городі ще можна було десь їсти заробити. Та так і вмер там під чужим плетенем з голоду. І коли зараз хтось має совість казати, що Голодомору не було, просто слів і сліз не вистачає, бо у нас в кожній родині хтось тоді загинув а інколи і цілі сім'ї вимирали(((
Моя бабушка 1921 р.н. Родилась в с. Пилиповичи Новоград-Волынского р-она, Житомирской области. Их семья была зажиточной, т.к. все дружно работали. И когда в 1930 г к ним пришли с радостным известием о том , что будет колхоз , отдавайте корову, мой прадедушка всех послал куда подальше. Их выгнали из дома, семью с 5 детьми. Прабабушку на работу не брали, видимо, был приказ. Старшего брата бабушки посадили в тюрьму, прадедушка пропал. Бабулю, ей было 9 (закончила 3 класса), взяли на работу в колхоз сапать буряки. Работа была тяжёлая для ребенка, поэтому взрослые женщины помогали бабушке. В благодарность, просили её выбирать им из головы вшей. В конце работы работников кормили, давали несколько кусков хлеба, которые бабушка делила с младшими братьями. Также они делали какие-то лепёшки из сухих листьев. А потом их всех дружно посадили в поезд для скота и вывезли в Сибирь. Где поселили возле реки и дали брёвен, чтоб они построили себе землянку. Т.к. в реке мылись, стирали , и от туда же и пили воду, началась дизентерия. Много людей умерло. Мою прабабушку спасли женщины, которые шли в тюрьму навестить родных в заключении и попросились на ночлег. Поили её мелом, это спасло ей жизнь. Приблизительно то же самое постигло и моего дедушку, он родился в Коростене и его семью тоже выслали. Только дедушку в 18 летнем возрасте, когда он работал на шахте, объявили врагом народа и отправили строить БАМ. Работали тяжело, а спать приходилось в тайге на холодной земле. Не знаю, как ему удалось там выжить. После 10 лет заключения, был оправдан, вернулся в шахту. Мама вспоминала, что фото дедушки весело в клубе на доске почёта с надписью " рационализатор и изобритатель". У дедушки были золотые руки, сам строил дома, складывал печи. В 1954г всех реабилитировали, и разрешили покинуть Сибирь, но только взяли подписку, о том, что эти люди не поедут обратно в свои дома. Так мои бабушка и дедушка купили дом в Крыму и переехали туда в 1964 г. У бабушки была большая обида на украинцев, т.к. считала, что они выгнали её из дома, а россияне спасли ей жизнь. Она даже не подозревала , что это было прямое распоряжение Сталина. Говорила на русском языке, но сказку перед сном " коза луплена пів боки облуплена" я помню до сих пор, тогда я ещё не понимала, на каком чудном языке говорит бабуля. А на застольях кроме, как песен на украинском языке, других я не слышала. Бабуля прожила 95, в 2016 её не стало. Дедуля прожил меньше, его не стало в 1989г. Светлая им память. Не дай Бог повторения тех событий. Украинцы должны быть хозяевами своей земли. Всем мира и добра.
@@starkmaks Дякую, що прочитали мою розповідь. Всі розповідають про голодомор, про департацію Кримських татар, але мало хто говорить про українців, які були розкуркулені і вислани до Сибіру, Казахстан, розстріляні. Їх коли висилали, навіть у списки не заносили, настільки багато їх було.
переходьте на україську мову, це ваші корені. Робіть власний свідомий вибір, а не тому що середовище русифіковане зусиллями тієї ж імперської політики.
@@user-bk2xs1ur5k Так і робимо, діти вже будуть ходити до української школи. Мої родичі в Криму, кажуть, що вони росіяни, на що я відповідаю : - може ви і росіяни, тільки прізвища у вас українські.
Вкотре хочу подякувати вам Ukraїner, за вашу працю! Щиро та від серця! Хай наші нащадки слухають правду від тих, хто дивом вижив, перебуваючи в самому пеклі більшовицького режиму!
Комок у горлі і сльози , а ще страх, що це було насправді ... "Непотреб із серебра ... " як легко сказано і яка це щира правда .... і як страшно, що це невтямки комусь і тоді було і зараз ...
Як же важко все це слухати. Згадую своїх бабусю і дідуся. Полтавська область. Бабуся розповідала, що вижили завдяки тітці, котра сховала мішок зерна. Раз вдень мати давала дітям маленький шматочок хліба. У дідуся забрали все. Навіть те, що було на полі. Вмерло від голоду двоє молодших дітей. Брат дідуся розповідав, що їв кору і коріння. Скільки ж людей вмерло. Не має вже ні дідуся, ні його брата, ні бабусі. А я розповідаю про всі ці страхіття своїм дітям, щоб знали і пам'ятали.
ЦЕ треба показувати всім, хто ностальгує за радянським союзом. Насильно, інакше не захочуть дивитися і з перекладом на російську, тому що вони не розуміють слов'янських мов.
Русский - язык Руси. А называть Русь не славянской никто не станет. И потомков вертухаев и чекистов ничем не проймешь. Им не ролики показывать надо, а отправлять жить в ГУЛАГи. Пусть там ностальгируют.
Дякую вам. В моій родині тоді помeрло 2 дорослих і 2 дітeй. Моя мама голодомор пeрeжила, алe вжe була опухла. Спасло, що з'явилися бруньки, листя. Сушили, розтирали і пeкли коржі.
Ваша праця безцінна! Від свідків Голодомору дуже важко слухаються розповіді( тому що вони передають справжні почуття цього жаху, які не передадуть ані фільми, ні книги про Голодомор.
Дякую за працю. Ті люди, які пережили Голодомор - це зараз єдине джерело інформації, тільки вони можуть розповісти правду, бо радянська влада не тільки винищувала український нард, а ще й знищувала всі докази своїх вчинків.
Щиро дякую! Пані Марфа нагадала мені мою прабабусю і її історії про ті жорстокі часи. На жаль, поки була малою не занотувала її розповіді, а зараз вона вже спочиває з миром. Болить на душі від розповідей героїні, але нам слід не забувати і говорити про такі речі! Ця срібна ложка - як символ людської болі та жаги до життя, як месендж поколінням! Команда Ukraїner, Ви оживляєте історію, дуже Вам вдячна! Це те, що я обов'язково покажу своїм дітям у майбутньому!
Серце крається, не можу без сліз дивитися... Хіба ж можна ТАКЕ забувати і пробачати?! Це треба у всіх навчальних закладах розповідати, показувати свідчення тих, хто бачив все на власні очі! Може тоді значним чином зменшиться кількість "мишебратьев" та "адінародовцев"!
Мої дідусь і бабуся розповідали мені про Голодомор. Дідуся тоді врятували бджоли (прадід мав вулики), а бабусина родина врятувалася завдяки тому, що прабабця працювала у пекарні.
Дякую всім авторам за цю дуже важливу тему і здоров‘я всім героям сюжету! Моя прабабуся 1918 року народження мало розказувала про голодомор (Царство їй Небесне) але я досі коли їм всі крихти збираю і доїдаю
Это нужно показывать по всем каналам ТВ, чтоб все знали правду о "прекрасном" СССР. Истории от очевидцев бесценны. Их тяжело смотреть без эмоций. Спасибо вам за проделанную работу.
Було в ті часи - дякую. Наша бабця нас вчила дякувати, бути вихованими з людьми і один до одного . За хліб дякувала і цілувала його. А коли шматочок хліба впаде на землю, то завжди цілувала. І нас так навчила. Виховання напевно залежить від району в Україні. Не знаю. Може хтось ще щось знає.
Недригайлівський р-н, Сумської області. По цілій Сумщині був такий жах. Дід розповідав як їли мерзлу картоплю з поля , та ховались ,щоб наглядач не спіймав.
Подорожуючи селами полтавщини дуже прикро стає за стан та рівень життя людей , прикро стає коли села занепадають та зникають. Думаю схожа ситуація скрізь, по всій країні. Шкода втрачати цілу епоху із ціми людьми та їхніми спогадами. Дякую Вам за вашу працю.
Чи не здається вам панове, що ми забуваємо по трохи цей злочин. Моя бабця спокійно коментувала канібалізм в той час... Тільки зітхала... Комунізм- для України-це геноцид!
Так красива чиста українська мова. І це - Сумщина, яка межує з рашкою... А зараз молодше покоління міст і містечок на Сумщині та Харківщині ( це теж Слобожанщина) геть зрусифіковані, або говорять потворним суржиком.
Otak i pide zvidty mova,razom z cymy babusamy.Duze žal.Comus na Schodi taka fama isnuje,sco ukrajinska neharna,dla seljan.A v mene na roboti novyny jsly na 24mu,sce veduca Ilona Dovhan,a chlopcyk 8r pytaje babusu A sco ce za mova taka klasna?A ja z hordistu Ukrajinska! Znyscennja nasoji movy,ce též svoho rodu henocyd!
Але ж могли ті хлопці, хоч деколи закрити очі і не забирати корову, де було по п'ятеро дітей!!!! Це ж яке серце треба мати, щоб забирати останнє.!!!???? Чесні, роботящі, добрі, золоті люди!!!!! Хай всі ,хто загинув від голоду, будуть в Господа в опіці , в кращому світі!!!!
@@piligrim0326 Не пам'ятаю, де прочитала, але точно було село, де майже не було померлих від голоду. Якось люди згрупувалися і мудрий голова був, що приховали трохи продуктів і не було серед них зрадника!!!! Треба бути людьми, християнами!!!!!
Віра Коваль, так у тих загонах нормальних людей не було, і в Голодомор всі їхні сім'ї і вижили і тепер їхні нащадки становлять велику частину населення. Якби 30 років тому були проведені суди і задекларовано, що їхні діди були злочинцями, зараз ми б не мали такої потужної 5-ї колони
@@user-gh8rl1mh7y Це було на Чернігівщині, Ніжинський район(я так зрозумів з оповіді де про випадок про який Ви кажете) село Лосинівка. Ім'я того голови колгоспу Зубок Петро Дмитрович Заголовок оповіді, з фотокопіями розсекречених документів по тому голові колгоспу : "ГОЛОВА КОЛГОСПУ, ЯКИЙ ВРЯТУВАВ СЕЛО ВІД ГОЛОДУ " Потім, думаю що саме за те що спас село від голоду, йому сфабрикувала радянська влада, декілька справ, ось частина тексту з тої оповіді, що стосується цього моменту: "У 1934 році Носівським райсудом був заарештований та засуджений на 2,5 роки ув’язнення начебто за розтрату грошей. 7 березня 1938 року його заарештували вдруге - вже як куркуля, за участь в гетьманському загоні Петлюри у 1918 році. На час слідства Зубок був ув’язнений та перебував у Ніжинській в’язниці." Весь текст, можна прочитати, ввівши в пошукову систему, запит, з заголовком, тобто : " ГОЛОВА КОЛГОСПУ, ЯКИЙ ВРЯТУВАВ СЕЛО ВІД ГОЛОДУ" там буде посилання на сайт che.cn.ua , де мною і була прочитана ця інформація.
Дякую за вашу справу, ці свідчення треба записувати, поки живі ці героїчні люди бо небагато їх залишилось, і показувати прийдешнім поколінням щоб знали свою історію ...
Це не тільки в 32-33 роках голод був до 50-х років. Вже аж після смерті сталіна стало трохи легше. У нас в Чернівецькій області ще в 40-х роках до 50-х відбирали солому навіть, мені бабуся розказувала.
А моя бабуся розповідала як вони тут в західній Україні відправляли вагони з зерном на Схід, а звідти ті поїзди завертали зі словами "в нас голоду нема"... В книзі Голодомор Мирона Долота також згадуються "торгсіни", - магазини, в яких можна було обміняти золото на буханку хліба.
Катерина Онищук а мої дідусь і бабуся з західної України розповідали мені, що ніякого голоду в Україні не було, бо вони цього не пам'ятають. Вони не вірили навіть тоді, коли я їм говорила, що голод був в 32-33, а західна Україна приєдналась лише в 1939. Не вірили, коли я їм розповідала про іншого свого дідуся з Полтавщини, в родині котрогось вмерло з голоду двоє молодших дітей.
О, так... А ще по-доброму дивує, що переживши такі страшні часи, бабуся має чудове почуття гумору ( розповідь на початку відео про собаку, яка охороняє бабусю)...
Хочу зазначити, що у бабусі дуже приємна українська вимова! Швидше за все, була вчителькою опісля... Навіть після такого пекла, люди не здавались і продовжували жити..
Моей бабушке 92 года (1929г) пережила две голодовки 1933, 1947, забирали из дома все, протыкали пол и землю вокруг дома железными штырями и находили спрятанное зерно на посев, все забирали. Дети остались голые и босые перед зимой. И начался голод. Дети опухали от голода и умирали. Были люди, которые убивали ради того, чтобы съесть. Вымирали целые села, небыло кому хоронить. Люди падали от голода прямо на улицах. Детей били, когда те хотели собрать несколько колосочков зерна на убранном уже поле.
Так почему же тогда поляки и крымские татары нам друзьями стали? Или они ничего плохого украинскому народу не делали? А еду в Украине забирали специально обученные люди из Москвы или украинцы, для которых жизнь односельчан ничего не стояла?
КУРКУМИНОН BCM-95 в Истории есть разные моменты. Мы воевали и с поляками,татарами,московитами. Но,как не странно, Сечь разрушили московиты,язык уничтожали московиты. Поляки тоже пытались но это был детский лепет. Голодомор устроили московиты. Германия,Италия и Япония развязали Вторую Мировую. Все все поняли. Признали ошибки и хотят жить дружно. Все кроме МОСКОВИТОВ. И даже после развала совка в 1991 году когда они с голодухи дохли им помогали. Но вот они оклемались и .... понеслось:Приднестровье,Чечня,Карабах,Грузия и Украина. Вопрос:кто после 1945 года напал на нас? А предатели были и есть везде и во всех нациях. Вот были в Украине когда-то в 1931-32 годах сдавали богатых украинцев и теперь-эрмак,фокин,кучма,зеленский,медветчук,бойко и т.д. Что не ясно из вышеизложенного?
@@user-ed6yw7ro6d Не ясно зачем обвинять целую нацию, когда у нас все тоже самое. Все выше перечисленные тобой не спрашивают народ как им жить, и как руководить страной. Формально после развала СССР ко власти в России пришли те, кто были против коммунистов, но мы по прежнему их обвиняем в том, что было почти 100 лет назад. Может для начала нужно посмотреть на врагов внутри нашей страны? Или сейчас у нас люди не голодают? Я с трудом представляю как можно прожить на минимальную зарплату в нашей стране.
КУРКУМИНОН BCM-95 питання в тому, що ті, хто напав на нашу країну 100 років тому, зробили це і зараз. Може, ти і не звертаєш уваги на історію - але вона все одно повторюється. І буде повторюватись, поки ми не звернемо свій погляд трохи далі від корита.
@@user-uj8xk3bj4s На Поволжі від Астрахані, вздовж Калмикії, та вище Волгограду є територія, яка називається "Жовтий Клин", ще з 18 - 19 сторіч заселена УКРАЇНЦЯМИ. Оце в цьому "українському" регіоні і був влаштований "Голод Поволжя" такими ж методами, як і в Україні. Ціль "сталіністів" була ОДНА: ЗНИЩИТИ якомога БІЛЬШЕ українців. Щоб те ПАДЛО сталін та його холуї в ПЕКЛІ горіли до скінчення СВІТУ.
@@AlyonaNovgorodova Сталин ненавидел села и уничтожал их. Тут уместнее сказать селянскости. А сейчас мы переживаем тарифный геноцид, или Вы думайте, что в наши дни современные украинцы могут хорошо питаться.
Наша родина теж зі Слобожанщини, Луганська обл. Прабабуся розказувала, що так все і було. Ходили по хатах і забирали в людей все, що мали з їжі - лазили по горіщах, відбирали сушену квасолю. Дід казав, що мати їм пекла гіркі коржі з лободи та жолудів, бо не було що їсти... А пра-прадід пішов з дому на Вороніж десь, щоб не обтяжувати свою сім'ю. Тоді казали, що в городі ще можна було десь їсти заробити. Та так і вмер там під чужим плетенем з голоду. І коли зараз хтось має совість казати, що Голодомору не було, просто слів і сліз не вистачає, бо у нас в кожній родині хтось тоді загинув а інколи і цілі сім'ї вимирали(((
Моя бабушка 1921 р.н. Родилась в с. Пилиповичи Новоград-Волынского р-она, Житомирской области. Их семья была зажиточной, т.к. все дружно работали. И когда в 1930 г к ним пришли с радостным известием о том , что будет колхоз , отдавайте корову, мой прадедушка всех послал куда подальше. Их выгнали из дома, семью с 5 детьми. Прабабушку на работу не брали, видимо, был приказ. Старшего брата бабушки посадили в тюрьму, прадедушка пропал. Бабулю, ей было 9 (закончила 3 класса), взяли на работу в колхоз сапать буряки. Работа была тяжёлая для ребенка, поэтому взрослые женщины помогали бабушке. В благодарность, просили её выбирать им из головы вшей. В конце работы работников кормили, давали несколько кусков хлеба, которые бабушка делила с младшими братьями. Также они делали какие-то лепёшки из сухих листьев. А потом их всех дружно посадили в поезд для скота и вывезли в Сибирь. Где поселили возле реки и дали брёвен, чтоб они построили себе землянку. Т.к. в реке мылись, стирали , и от туда же и пили воду, началась дизентерия. Много людей умерло. Мою прабабушку спасли женщины, которые шли в тюрьму навестить родных в заключении и попросились на ночлег. Поили её мелом, это спасло ей жизнь. Приблизительно то же самое постигло и моего дедушку, он родился в Коростене и его семью тоже выслали. Только дедушку в 18 летнем возрасте, когда он работал на шахте, объявили врагом народа и отправили строить БАМ. Работали тяжело, а спать приходилось в тайге на холодной земле. Не знаю, как ему удалось там выжить. После 10 лет заключения, был оправдан, вернулся в шахту. Мама вспоминала, что фото дедушки весело в клубе на доске почёта с надписью " рационализатор и изобритатель". У дедушки были золотые руки, сам строил дома, складывал печи. В 1954г всех реабилитировали, и разрешили покинуть Сибирь, но только взяли подписку, о том, что эти люди не поедут обратно в свои дома. Так мои бабушка и дедушка купили дом в Крыму и переехали туда в 1964 г. У бабушки была большая обида на украинцев, т.к. считала, что они выгнали её из дома, а россияне спасли ей жизнь. Она даже не подозревала , что это было прямое распоряжение Сталина. Говорила на русском языке, но сказку перед сном " коза луплена пів боки облуплена" я помню до сих пор, тогда я ещё не понимала, на каком чудном языке говорит бабуля. А на застольях кроме, как песен на украинском языке, других я не слышала. Бабуля прожила 95, в 2016 её не стало. Дедуля прожил меньше, его не стало в 1989г. Светлая им память. Не дай Бог повторения тех событий. Украинцы должны быть хозяевами своей земли. Всем мира и добра.
Дуже дякую за цю історію
@@starkmaks Дякую, що прочитали мою розповідь. Всі розповідають про голодомор, про департацію Кримських татар, але мало хто говорить про українців, які були розкуркулені і вислани до Сибіру, Казахстан, розстріляні. Їх коли висилали, навіть у списки не заносили, настільки багато їх було.
переходьте на україську мову, це ваші корені. Робіть власний свідомий вибір, а не тому що середовище русифіковане зусиллями тієї ж імперської політики.
@@user-bk2xs1ur5k Так і робимо, діти вже будуть ходити до української школи. Мої родичі в Криму, кажуть, що вони росіяни, на що я відповідаю :
- може ви і росіяни, тільки прізвища у вас українські.
@@marylu1878 скажите, а что эта за вода с мелом? И на шахте какого города работал ваш дед? И как ваша бабушка восприняла эту войну?
Вкотре хочу подякувати вам Ukraїner, за вашу працю! Щиро та від серця! Хай наші нащадки слухають правду від тих, хто дивом вижив, перебуваючи в самому пеклі більшовицького режиму!
Низький уклін вам!!! Здоров'я і ще багато років життя бабусі!
так теж бажаю здоров'я та добробуту
Комок у горлі і сльози , а ще страх, що це було насправді ...
"Непотреб із серебра ... " як легко сказано і яка це щира правда .... і як страшно, що це невтямки комусь і тоді було і зараз ...
Божечки, це нагадало мені розповідь моєї бабусі більше сорока років тому про її життя при Голодоморі! Дуже дякую!
мені плакати хочеться.це якби знову мені моя прабаба розказує
Так само згадую!
Як же важко все це слухати. Згадую своїх бабусю і дідуся. Полтавська область. Бабуся розповідала, що вижили завдяки тітці, котра сховала мішок зерна. Раз вдень мати давала дітям маленький шматочок хліба. У дідуся забрали все. Навіть те, що було на полі. Вмерло від голоду двоє молодших дітей. Брат дідуся розповідав, що їв кору і коріння. Скільки ж людей вмерло. Не має вже ні дідуся, ні його брата, ні бабусі. А я розповідаю про всі ці страхіття своїм дітям, щоб знали і пам'ятали.
Дуже дякую. Ніхто не розповість краще ніж очивидці тих жахливих часів.
дійсно
♥️♥️♥️
Така світла людина. Дякую, що знайшли і показали!
Жахливі часи. Про них потрібно пам'ятати. Ці відео повинні побачити більше людей.
Дякую за працю.
Дуже добру справу робите.
Це забувати не слід.
Пам'ятаймо.
так пам'ятаймо
Це не можливо схухати без сліз.
ого
Взагалі жесть
ЦЕ треба показувати всім, хто ностальгує за радянським союзом. Насильно, інакше не захочуть дивитися і з перекладом на російську, тому що вони не розуміють слов'янських мов.
оце так
Русский - язык Руси. А называть Русь не славянской никто не станет. И потомков вертухаев и чекистов ничем не проймешь. Им не ролики показывать надо, а отправлять жить в ГУЛАГи. Пусть там ностальгируют.
Дякую вам. В моій родині тоді помeрло 2 дорослих і 2 дітeй. Моя мама голодомор пeрeжила, алe вжe була опухла. Спасло, що з'явилися бруньки, листя. Сушили, розтирали і пeкли коржі.
Боже, бережи Україну!
Дякую за пам'ять...
така щира і світла Героїня! дякую вам за цей проект!
Ваша праця безцінна! Від свідків Голодомору дуже важко слухаються розповіді( тому що вони передають справжні почуття цього жаху, які не передадуть ані фільми, ні книги про Голодомор.
ого
Дякую за працю. Ті люди, які пережили Голодомор - це зараз єдине джерело інформації, тільки вони можуть розповісти правду, бо радянська влада не тільки винищувала український нард, а ще й знищувала всі докази своїх вчинків.
Спасибо авторам за их ТРУД!
Боже бережи від такого лиха та русского міра.
Не "русского" а російського". Україна-Русь мати рідна. Россія московія кровопролитна, підступний ворог і агрессор.
Щиро дякую! Пані Марфа нагадала мені мою прабабусю і її історії про ті жорстокі часи. На жаль, поки була малою не занотувала її розповіді, а зараз вона вже спочиває з миром. Болить на душі від розповідей героїні, але нам слід не забувати і говорити про такі речі! Ця срібна ложка - як символ людської болі та жаги до життя, як месендж поколінням!
Команда Ukraїner, Ви оживляєте історію, дуже Вам вдячна! Це те, що я обов'язково покажу своїм дітям у майбутньому!
Дякуємо за це відео! Це дуже важлива праця для нашої країни та світу вцілому! А пані Марфа так гарно розмовляє українською аж заслухатися можна:)
От подивляться ті гівнюхи і скажуть шо то "бабушка видумиваєт", всеодно...
Дякую вам за роботу
Це дуже важливо
Дуже хочеться побільше таких розповідей!
Серце крається, не можу без сліз дивитися... Хіба ж можна ТАКЕ забувати і пробачати?! Це треба у всіх навчальних закладах розповідати, показувати свідчення тих, хто бачив все на власні очі! Може тоді значним чином зменшиться кількість "мишебратьев" та "адінародовцев"!
Страшна та важлива тема. Пам'ятаймо
" Люди землю берегли, а на невгіддях поселялися..."
Ваші відео вражають до глибини душі. Дякую за вашу таку цінну і кропітливу роботу🙏👍
Мої дідусь і бабуся розповідали мені про Голодомор. Дідуся тоді врятували бджоли (прадід мав вулики), а бабусина родина врятувалася завдяки тому, що прабабця працювала у пекарні.
ЖАХ ! .................
Дякую всім авторам за цю дуже важливу тему і здоров‘я всім героям сюжету! Моя прабабуся 1918 року народження мало розказувала про голодомор (Царство їй Небесне) але я досі коли їм всі крихти збираю і доїдаю
Дякую Украйніан за роботу і за пам'ятку для нащадків.
Пам'ятаймо!
Вічна пам'ять жертвам геноциду та радянського терору.
Ссучi совети!!!! Дякую! Дуже корисний матерiал!
Это нужно показывать по всем каналам ТВ, чтоб все знали правду о "прекрасном" СССР. Истории от очевидцев бесценны. Их тяжело смотреть без эмоций. Спасибо вам за проделанную работу.
Тільки сльози! Ридать,та ридать! Боже, Боже!!!!
Дякую що встигли ці розповіді зберегти.
дуже цікава розповідь і сумна
дякую
Було в ті часи - дякую. Наша бабця нас вчила дякувати, бути вихованими з людьми і один до одного . За хліб дякувала і цілувала його. А коли шматочок хліба впаде на землю, то завжди цілувала. І нас так навчила.
Виховання напевно залежить від району в Україні. Не знаю.
Може хтось ще щось знає.
Яке ж лихо у людей було !!!!!!!!!!
Дякую за освітлення цієї трагедії.
Моторошно слухати і усвідомлювати, що ми за спадщину маємо стільки горя, страждань, сліз дитячих і мученицьких смертей...
Недригайлівський р-н, Сумської області. По цілій Сумщині був такий жах. Дід розповідав як їли мерзлу картоплю з поля , та ховались ,щоб наглядач не спіймав.
Ніколи не забудемо, і не пробачемо!
Дякую, що зберегли спогади переживших цей жах.
Лайк та репост.👍👍👍
👍🇺🇦😢
Дякую вам, УкраЇнери, за вашу працю!!!! Ваш проект - це золота перлина! Дякую!
Щиро дякую за цей випуск, неймовірно
Подорожуючи селами полтавщини дуже прикро стає за стан та рівень життя людей , прикро стає коли села занепадають та зникають. Думаю схожа ситуація скрізь, по всій країні. Шкода втрачати цілу епоху із ціми людьми та їхніми спогадами. Дякую Вам за вашу працю.
Ця страшна трагедія не оменула і мою родину. Так молю, щоб таке більше не повторилося.
Бідні наші люди, скільки ж можна страждань цій землі...
Юкрейнер, дякую за вашу роботу, це мають знати і чути всі - і українці, і весь світ 🙏🙏🙏
Дякуємо, що цінуєте!
Дякую за таке важливе відео!
Бiдолашнi люди та краiна бiдолашна.
Боже, це наша українська історія. Моя сім'я на Полтавщині також пережила цей голод.
Дякую . Необхідна інформація .
Чи не здається вам панове, що ми забуваємо по трохи цей злочин. Моя бабця спокійно коментувала канібалізм в той час... Тільки зітхала... Комунізм- для України-це геноцид!
Дякую Вам за гостю.
Моя бабуся теж розповідала таке саме.
Дякую!
Дякую.Довгих років життя Вам бобусю. Слава Ісусу Христу.🇺🇦🇺🇦🇺🇦🇺🇦
Лайк та коментар на пiдтримку каналу!
Читайте також лонгрід: ukrainer.net/ne-braty-chuzhoho/
Не забудьте, що нас можна підтримати: www.patreon.com/ukrainer
Велика вдячність за збережені спогади, це дуже важливо!
Дякую. Здоров'я та процвітання Вам!
Дуже дякую Вам.Комунізм це зло і ці злочини мають бути розкриті,покарані,осуджені наступними поколіннями українців.
На молокові. Ох ця милесенька, ріднесенька українська мова.
Так красива чиста українська мова. І це - Сумщина, яка межує з рашкою...
А зараз молодше покоління міст і містечок на Сумщині та Харківщині ( це теж Слобожанщина) геть зрусифіковані, або говорять потворним суржиком.
Otak i pide zvidty mova,razom z cymy babusamy.Duze žal.Comus na Schodi taka fama isnuje,sco ukrajinska neharna,dla seljan.A v mene na roboti novyny jsly na 24mu,sce veduca Ilona Dovhan,a chlopcyk 8r pytaje babusu A sco ce za mova taka klasna?A ja z hordistu Ukrajinska! Znyscennja nasoji movy,ce též svoho rodu henocyd!
Дякуємо за працю
Але ж могли ті хлопці, хоч деколи закрити очі і не забирати корову, де було по п'ятеро дітей!!!! Це ж яке серце треба мати, щоб забирати останнє.!!!???? Чесні, роботящі, добрі, золоті люди!!!!! Хай всі ,хто загинув від голоду, будуть в Господа в опіці , в кращому світі!!!!
у комуняк серця не було. прислужники режиму. за свої дупи тряслися.
@@piligrim0326 Не пам'ятаю, де прочитала, але точно було село, де майже не було померлих від голоду. Якось люди згрупувалися і мудрий голова був, що приховали трохи продуктів і не було серед них зрадника!!!! Треба бути людьми, християнами!!!!!
@@user-gh8rl1mh7y ну то якийсь виняток з правила. я про таке навіть не чула(
Віра Коваль, так у тих загонах нормальних людей не було, і в Голодомор всі їхні сім'ї і вижили і тепер їхні нащадки становлять велику частину населення. Якби 30 років тому були проведені суди і задекларовано, що їхні діди були злочинцями, зараз ми б не мали такої потужної 5-ї колони
@@user-gh8rl1mh7y Це було на Чернігівщині, Ніжинський район(я так зрозумів з оповіді де про випадок про який Ви кажете) село Лосинівка.
Ім'я того голови колгоспу Зубок Петро Дмитрович
Заголовок оповіді, з фотокопіями розсекречених документів по тому голові колгоспу : "ГОЛОВА КОЛГОСПУ, ЯКИЙ ВРЯТУВАВ СЕЛО ВІД ГОЛОДУ "
Потім, думаю що саме за те що спас село від голоду, йому сфабрикувала радянська влада, декілька справ, ось частина тексту з тої оповіді, що стосується цього моменту:
"У 1934 році Носівським райсудом був заарештований та засуджений на 2,5 роки ув’язнення начебто за розтрату грошей.
7 березня 1938 року його заарештували вдруге - вже як куркуля, за участь в гетьманському загоні Петлюри у 1918 році. На час слідства Зубок був ув’язнений та перебував у Ніжинській в’язниці."
Весь текст, можна прочитати, ввівши в пошукову систему, запит, з заголовком, тобто : " ГОЛОВА КОЛГОСПУ, ЯКИЙ ВРЯТУВАВ СЕЛО ВІД ГОЛОДУ" там буде посилання на сайт che.cn.ua , де мною і була прочитана ця інформація.
Дякую😔 мій дідусь боявся розповідати😥😥😥
Хто за союзом сумує? Хто повернутися туди хоче?
Дякую за вашу справу, ці свідчення треба записувати, поки живі ці героїчні люди бо небагато їх залишилось, і показувати прийдешнім поколінням щоб знали свою історію ...
Це не тільки в 32-33 роках голод був до 50-х років. Вже аж після смерті сталіна стало трохи легше. У нас в Чернівецькій області ще в 40-х роках до 50-х відбирали солому навіть, мені бабуся розказувала.
Ридаю. Дякую вам за цю серію. Ми повинні це знати.
А прочитайте книгу голодомора Бориса Ткаченко " под серым тавром" не серым а чоным
Бог вас накажет что вы все искажаете текст ипишу я вроде как малограмотная как вас можно назвать цензоры хреновы!
И не чоным а чорным
Дуже болюча наша історія.
І пани були людьми! Рятували хоч чимось людей. А радянські НКВДисти були звірями, навіть, гірше!!!
Дякуємо за відео!
А моя бабуся розповідала як вони тут в західній Україні відправляли вагони з зерном на Схід, а звідти ті поїзди завертали зі словами "в нас голоду нема"...
В книзі Голодомор Мирона Долота також згадуються "торгсіни", - магазини, в яких можна було обміняти золото на буханку хліба.
Катерина Онищук а мої дідусь і бабуся з західної України розповідали мені, що ніякого голоду в Україні не було, бо вони цього не пам'ятають. Вони не вірили навіть тоді, коли я їм говорила, що голод був в 32-33, а західна Україна приєдналась лише в 1939. Не вірили, коли я їм розповідала про іншого свого дідуся з Полтавщини, в родині котрогось вмерло з голоду двоє молодших дітей.
@@katerynarusakova6176 не вірили, бо важко було повірити в таке жахіття...
@@katerynarusakova6176 todi stalinska propahanda trubyla,sco ce nevrozaj buv plus sco holodaly rozkurkuleni vorohy narodu..Babusa rozkazuvala,sco viď nás tjazko hirko zibraly dekilka voziv z riznym(samoji psenyci nebahato,bo hory,trochy zyta,kukurudzy,navit horichy.Ale des míz Chmelnyckoju i Kyjivskoju muzykiv vbyly,chlib vykynuly v kanavu,konej zabraly (ludskoju ,,postoju,,diznalys)
Stalin buv hirse za Hitlera.Hitler nimciv ne vbyvav.
У 1933 року на Київщині, від голоду померли мої рідні, дідусь-39 років, мої маленькі дядечки, 5 рочків Дмитро і новонароджений Іванко.
Світла пам'ять.
Мова в бабусі така гарна, лице таке добре, як лики на образах бувають.
О, так... А ще по-доброму дивує, що переживши такі страшні часи, бабуся має чудове почуття гумору ( розповідь на початку відео про собаку, яка охороняє бабусю)...
Дуже боляче дивитися це відео
Щиро дякую за ваші розповіді.... Хай Бог дарує Вам здоров'я!!
Бережи Боже цію Бабусю!7:49 цікаве сл🙏
Хочу зазначити, що у бабусі дуже приємна українська вимова! Швидше за все, була вчителькою опісля... Навіть після такого пекла, люди не здавались і продовжували жити..
Моя бабуся теж із Недригайлівського району і так точно балака.
Моей бабушке 92 года (1929г) пережила две голодовки 1933, 1947, забирали из дома все, протыкали пол и землю вокруг дома железными штырями и находили спрятанное зерно на посев, все забирали. Дети остались голые и босые перед зимой. И начался голод. Дети опухали от голода и умирали. Были люди, которые убивали ради того, чтобы съесть. Вымирали целые села, небыло кому хоронить. Люди падали от голода прямо на улицах. Детей били, когда те хотели собрать несколько колосочков зерна на убранном уже поле.
😢
І правнукам заповім про звірства комуняк ніколи не забувати і мстити.
Аж плакати хочеться...
Не у всіх сім´ях лишилась така інфо спадщина, дякую, за такий безцінний проект…
Дякую вам ...
Дякую за відео
Цікаво як цим людям слухати «наших»політиків про «какая разница» і «братський нарід»! Їм би пожити тим життям
Так почему же тогда поляки и крымские татары нам друзьями стали? Или они ничего плохого украинскому народу не делали? А еду в Украине забирали специально обученные люди из Москвы или украинцы, для которых жизнь односельчан ничего не стояла?
КУРКУМИНОН BCM-95 свої - по наказу з Москви. Не поляки, не татари - по наказу з Москви. То чому тепер мені і українцям має бути другом Москва ?
КУРКУМИНОН BCM-95 в Истории есть разные моменты. Мы воевали и с поляками,татарами,московитами. Но,как не странно, Сечь разрушили московиты,язык уничтожали московиты. Поляки тоже пытались но это был детский лепет. Голодомор устроили московиты. Германия,Италия и Япония развязали Вторую Мировую. Все все поняли. Признали ошибки и хотят жить дружно. Все кроме МОСКОВИТОВ. И даже после развала совка в 1991 году когда они с голодухи дохли им помогали. Но вот они оклемались и .... понеслось:Приднестровье,Чечня,Карабах,Грузия и Украина. Вопрос:кто после 1945 года напал на нас? А предатели были и есть везде и во всех нациях. Вот были в Украине когда-то в 1931-32 годах сдавали богатых украинцев и теперь-эрмак,фокин,кучма,зеленский,медветчук,бойко и т.д. Что не ясно из вышеизложенного?
@@user-ed6yw7ro6d Не ясно зачем обвинять целую нацию, когда у нас все тоже самое. Все выше перечисленные тобой не спрашивают народ как им жить, и как руководить страной. Формально после развала СССР ко власти в России пришли те, кто были против коммунистов, но мы по прежнему их обвиняем в том, что было почти 100 лет назад. Может для начала нужно посмотреть на врагов внутри нашей страны? Или сейчас у нас люди не голодают? Я с трудом представляю как можно прожить на минимальную зарплату в нашей стране.
КУРКУМИНОН BCM-95 питання в тому, що ті, хто напав на нашу країну 100 років тому, зробили це і зараз. Може, ти і не звертаєш уваги на історію - але вона все одно повторюється. І буде повторюватись, поки ми не звернемо свій погляд трохи далі від корита.
Дякую за Вашу працю
Дуже зворушливо!
Але якби титри англійською...
Так, на іноземну аудиторію треба розповсюджувати цей матеріал. Безцінний матеріал!
Дякую...
Такі речі потрібно пам'ятати, а особливо пам'ятати, що наказ це робити був даний із Москви.
Да, только у власти был грузин, и на Поволжье тоже людей морили голодом.
@@user-uj8xk3bj4s На Поволжі від Астрахані, вздовж Калмикії, та вище Волгограду є територія, яка називається "Жовтий Клин", ще з 18 - 19 сторіч заселена УКРАЇНЦЯМИ. Оце в цьому "українському" регіоні і був влаштований "Голод Поволжя" такими ж методами, як і в Україні. Ціль "сталіністів" була ОДНА: ЗНИЩИТИ якомога БІЛЬШЕ українців. Щоб те ПАДЛО сталін та його холуї в ПЕКЛІ горіли до скінчення СВІТУ.
@@nicksend5184 Там жили не только украинцы.
@@user-uj8xk3bj4s в Украине жили тоже не только украинцы. Но геноцид был направлен именно на крестьян - носителей и хранителей украинскости.
@@AlyonaNovgorodova Сталин ненавидел села и уничтожал их. Тут уместнее сказать селянскости. А сейчас мы переживаем тарифный геноцид, или Вы думайте, что в наши дни современные украинцы могут хорошо питаться.
які справи, яка історія, ого го
Хто за зелю і і інших голосував шановні платникі податків ? А українер молодці , Тішу Вами ! Дякую!