OSA3 - Mikä on trauma?
HTML-код
- Опубликовано: 24 авг 2024
- OSA - Mikä on trauma?
Tämä osa avaa trauman käsitettä ja sitä miksi meidän on vaikeaa ymmärtää traumoja erillisten diagnoosien kautta. Trauma ei ole meidän ulkopuolelle sijoittuva tarina, vaan meissä oleva ja meihin jatkuvasti vaikuttava psykofyysinen neuroosi; holistinen ero rakkaudesta.
Kehosta kadonneet: Traumassa erillistyneen kehomielen palautuminen
Meistä jokainen on jossain määrin traumatisoitunut. Väite palautuu siihen, että jo varhaisissa kiintymyssuhteissamme olemme jääneet vaille tunteidemme hyväksymistä. Kun olemme olleet häpeissämme, iloisia, pelokkaita, surullisia tai vihaisia, tunteemme on saatettu ohittaa, mitätöidä tai selittää pois. Jos tunteidemme ohittaminen liittyy vielä johonkin hetkellisesti sietokykymme ylittävään tilanteeseen, on tämä meille aina traumaattinen kokemus. Alamme lopulta epäillä tunteidemme oikeanlaisuutta, jos niitä ei ole vahvistettu myötätunnolla ”oikeiksi”. Me eroamme rakkaudesta ja alamme suhtautua pelkoon ja häpeään ehdollistuneen minäkäsityksemme kautta maailmaan. Meistä moni kärsii tunteiden, impulssien, tarkkaavaisuuden ja kognitiivisten toimintojen säätelyn häiriötilasta, eikä ole tullut nähdyksi diagnoosikeskeisessä järjestelmässämme. Kehomielemme katkennut yhteys näkyy meissä pelkoina, häpeänä, syyllisyytenä, autoimmuuniseurauksina, henkisinä ja fyysisinä kipuina, mielen ahdistustiloina ja pahimmillaan elämän halun menettämisenä.
Me onnistumme palaamaan rakkauteen ja rauhaan, jos saamme aivojen, mielen ja kehon tuntemukset yhdistymään tietoisen läsnäolon vaikutuspiirissä. Matka kehomielen eheytymisessä kulkee alhaalta ylös, minkä aikana me alamme tietoisesti helpottamaan kehossamme olevaa pelkoreaktiota. Matka kulkee myös ylhäältä alas, missä me vahvistamme itseämme terveemmillä ihmissuhteilla. Oman toimijuutemme voimanlähde on lopulta tietoisuus sisäisestä ja ulkoisesta tilastamme. Mitä paremmin me olemme tietoisia itsestämme eli kehomielestämme, sitä paremmat mahdollisuudet meillä on hallita omaa elämäämme. Sen tietäminen mitä tunnemme, on askel siihen miksi tunnemme. Jos me tiedostamme ulkoisen ja sisäisen ympäristön turvallisuuden ja turvattomuuden jatkuvat tunnevaihtelut kehomielessämme, meillä on mahdollisuus toimia vuorovaikutustilanteissa myötätuntoisesti; itseämme ja toisia kohtaan.
Rakkaudellisin terveisin,
Jussi Pajuniemi
Kehollis-dialektinen valmentaja
jussi@filiusfila.fi
040 7241012
Nämä sun pätkät on kyllä niin loistavia ja pistää ajattelemaan..odotan kovasti jo seuraavaa🥰
Kiitos ihana ❤️🤗❤️
Kiitos! ❤️ Kauniisti avaat traumaa käsitteenä. Sanoja ja ymmärrystä ei ole varhaisimmille traumakokemuksille, koska sanoja ei ole ollut. Kehollinen irrallisuus, joka on syntynyt varhaislapsuudessa on mielestäni palautettavissa vain kehollisessa yhteydessä toiseen ihmiseen sillä tasolla, millä trauma on syntynyt. Tarvitsemme sylin, jossa saamme käydä läpi sen varhaisen syvän sisäisen huudon, saaden siinä turvan ja yhteyden toiseen ihmiseen! Tämän olen onnekseni itse saanut käydä läpi hyvässä terapiasuhteessa! Toivoisin, että olisi enemmän terapeutteja, jotka uskaltaisivat olla fyysisesti läsnä asiakkailleen, jolloin tunnekokemukset saadaan purettua turvallisesti! 🙏🏼🥰❤️ Hyväksikäyttötraumoissa on erityisen tärkeää saada kokemus turvallisesta läheisyydestä, oma keho ja läheisyys voi tuntua likaiselta, pahalta ja väärältä, tämä estää oikeaa kiinnittymistä ja läheisyyttä toisiin ihmisiin. 😢
Kiitos sanoituksestasi..
Kiitos. Innolla aina odottaa lisää.. 🙏🙏
Ihana kuulla ❤️