Родинне село - Брідок, Житомирська область
HTML-код
- Опубликовано: 11 сен 2024
- Дорога до родинного села.
Колись ми зустрічалися в селі на весіллях, похоронах та при інших потребах
Зараз ми їздимо в мамине село рідко, і в основному на поминальний день.
На цих полях колись росли льон та кукурудза.
Їдемо через село Рихальське.
Колись сюди мама ходила до школи вісім кілометрів.
А це місце, не просто просіка у лісі, а недобудована сталінська дорога Одеса-Ленінград.
Це ми знали з дитинства.
Але зараз я знаю, що це страшна сторінка нашої історії. І будували цю дорогу в’язні Гулпгу.
Посилання на історичні данні в описі під відео.
tvijromaniv.in.ua
zhytomyr-futur...
І ось ми заїжджаємо в село Брідок.
Є гарне відео у Фейсбук, посилання в описі до відео.
m.facebook.com...
По старому- Клярівка
По місцевій легенді- власницею цього села була пані Кляра, і з того пішла назва.
Станом на 1923 рік , сто років тому, в слободі нараховувалося 53 двори та 334 мешканці[5],
у 1924 році - 65 дворів, 372 особи (з перевагою польської національности),
Посилання в описі до відео.
uk.wikipedia.o...)
Зараз більшість хат занедбано та зруйновано.
Десь отут був клуб, куди я встигла ще в 80-ті роки потрапити на танці.
Тут пройшли дитинство та юність моєї мами. Справа=то вона.
І ось хата моїх діда з бабою.
Це сім’я діда з бабою.
І тепер їдемо на цвинтар.
І маємо дивину- в село та далі іде ґрунтова дорога, а до цвинтарю-асфальтна.
Зустрічалися раніше на весіллях та похоронах.
А зараз в основному, раз на рік в поминальний день.
Останній раз ми збиралися всією сім’єю в 1975 році на похованні діда Тимофія.
Тоді зібралися дев’ять дітей, двадцять п’ять внуків, і декілька правнуків, не пам’ятаю скільки.
І ось цвинтар, що затаївся серед лісу.
Дика природа, спів птахів, тихе, спокійне місце.
В цьому кутку поховані наші рідні.
Початок квітня, розквіт природи.
Десь в районі цього дерева колись стояв костел, який згорів десь у пядесятих роках.
Більше його не відбудували.
На цьому цвинтарі поховані і українці і поляки, католики та православні.
І ніколи не було питань та ворожнечі.
Колись служби правили по черзі священник та ксьонз.
Дика природа наступає скрізь, і барвінок проростає в асфальт, та буйно квітне обабіч дороги.
Повертаємося назад.
Обабіч дороги затоплений ліс весняними дощами.
Центр села.
Далі по дорозі хата діда Велеслава.
Це хата дядька Леоніда.
Автобусна зупинка, до якої зараз не приходить ніхто, бо автобус в село не приїжджає.
Не працюючий магазин, бувший осередок «культури».
По цій стороні не має вже десь три хати.
Щось згоріло, щось зруйнувалося від часу.
І ось дідова та бабина хата.
Колись тут, по сторонам від посипаної піском стежки росли кущі смородини, клумби з маргаритками.
Дика природа підступає до хат.
Колись анемони були тльки у лісі, а зараз ростуть біля хати.
Під цим кленом, ми будучи дітьми, підлітками, збиралися і сиділи на лавці, зробленій дідом.
І ось ми повертаємося.
Затоплені ліси весняними дощами.
І природа проводжає нас тихим весняним дощиком.
Я маю Вам що показати.
Я добре пам'ятаю ці вечірні посиденьки під кленом. На це дерево я любила залізати та спостерігати за всім, що відбувається внизу.
Влітку в Клярівку приїзджало багато наших однолітків - рідних та онуків, дітей жителів села.
Ходили вдень "на буряки", допомогали тітці полоти виділені колгоспом рядки.
Ввечері ходили до клубу на танці. Залицялися.
Пам'ятаю сніданки за великим столом з дідом, бабою, та всіма, хто в тей час приїзджав до хати. Баба ставила на стіл баняк з картоплею, щойно витягнутою з пічі. З запеченою скоринкою.
Пам'ятаю смак квашеної капусти з лляною олією, юшку з грибами та узвар. Груші для того узвару запікалися в пічі, а потім досушувалися на горищі. Там завжди пахло сухофруктами та травами.
А в копанці позаду городу жили в'юни. Хто їх ловив, я не пам'ятаю. Баба жарила їх в олії. Дуже смачно було.
Ходили в ліс по чорниці. Один раз навіть я заблукала. Мене шукали пів дня. Але я сама вийшла до сусіднього села Катюхи.
Спогади, спогади...
Да, було
Добре,що в Катюху, а то могли б потрапити в Новоград-Волинський...
@@VVZ178 Жовновські... Ходили ми з братами Жовновськими на танці.
У каждого в жизни есть свой Брідок..... У меня он в Сумской области, за 700км от места проживания. Там нет уже никого моих и домика нет, а я все езжу и езжу.....просто пройти по селу, зайти в лес, проведать кладбище....❤
Головне, що би залишилася пам'ять в нас самих.
Яке гарне відео ви зняли, в мене мама впізнала свою рідну Клярівку, без сліз не обішлося, дуже приємні спогади з дитинства. І сім'ю вашу мама впізнала, каже це Демченки. Дякую вам за відео!
Дякую Вам. Так, ми Демченки:). Я мамі передам. А як мамине прізвище?
@@poiteska Ви, Демченки и Свинціцьки по родству, а Вашу батьківську фамілію призабув но Вашого батька пам'ятаю. Дякую!
Вподобайка та коментар на підтримку каналу. Успіхів вам у вашій роботі.
Дякую Вам за підтримку!!!
Дуже гарне відео, дякую за подорож у минуле моїх рідних діда Чеслава до брата Велеслава та його дружини Ольги, як пригощали вʼюнами…
Дякую і Вам. А Ви моя родичка, виходить. АУУУУУУ.....
@@poiteska так, це родичі з Ковеля, ви до нас приїзджали до діда Чеслава на його ювілей😊
Привіт. Я Вас пам'ятаю. Рада чути.
Анюта, дякую тобі.
Дякую за екскурсію в юність❤
Дякую і Вам.
Коментар в підтримку каналу 💛💙💛💙
Дякую Вам.
Дивлюсь а дихати не можу.Моя мама з Житомирщини.А я з дитячих років не можу вирватись на село мами.мені вже 71. Дуже хочу встигнути.
Прийде весна, і заплануйте собі поїздку. Часом це дуже важливо. Закрити якусь потребу.
Таке життя.....ми на все знаходимо час.....на все.....окрім того що ДІЙСНО ВАЖЛИВО!!!!
Здоровія вам..... здійснення мрій!❤🇺🇦🤝😊
Як я сумую по мої БАТЬКІВЩИНИ! ❤🇺🇦
Vielen lieben Dank für ihre Arbeit!!! Es ist sehr schön......mal wieder zuhause sein.
Дякую Вам. І чекаємо Вас на Батьківщині.@@bayernweltmacht9057
@@poiteska так, вийду на пенсію та повернусь...
Викуплю НАШУ родинну хату тай як заповідав наш КОБЗАР.......ЗА ПАНУЮ.
🇺🇦❤🤝✌✊💪🏻🙏🙏🙏🙏🙏
Барвінок , символ вічного життя
Так
Переваги польської нац. не було... Вибачте, п.Лариса... Дякую за відео.
Дякую і Вам. В Вікіпедії є підтвердження, про національний склад цього села. Наявність польського кладовища з костьолом то факт. А так у кожного своя інформація та думки. Дякую.
Хата ціла , можна навідуватись . Поки є куди
Навідуйтесь. бо коли є куди,то вже добре.
Жизнь-это мнгновение,спешите жить,а то неуспеете.
Так, треба жити тут і зараз.
Капець, що я знайшов, я з Рихальську
Добрий день. Рада чути на моєму каналі земляків!!!