Împreună. Podcast cu❌Amedeea Enache #43 (Să ai o problemă de sănătate mintală nu te face periculos)
HTML-код
- Опубликовано: 6 сен 2024
- Amedeea Enache este directorul executiv al Fundației Estuar, fundație care de 29 de ani lucrează în a face lumile celor care trec prin probleme de sănătate mintală mai ușoare de dus. Am povestit cu Amedeea despre „bolovanii” pe care ajungem să-i cărăm după noi, dar și despre grijă, empatie și sprijin.
02:32 În fundația Estuar lucrăm pentru persoanele cu probleme de sănătate mintală, cu preponderență adulți. Lucrăm din 1993 și tocmai ce am făcut 29 de ani de activitate. Avem servicii în București, Ploiești, Giurgiu și Cluj.
03:26 Cred că lumea se vede acum mai bine decât se vedea acum 5 ani sau acum 10 ani sau acum 15 ani.
04:05 A ajutat foarte mult pandemia. Pe partea de sănătate mintală, pandemia ne-a arătat tuturor ce înseamnă singurătea, ce înseamnă izolarea socială, a fost o incidență ridicată a depresiei și anxietății și chiar Organizația Mondială a Sănătății a scos un studiu oficial care spune că, din cauza pandemiei, incidența în rândul persoanelor diagnosticate cu depresie și anxietate a crescut cu 25%.
05:31 Noi, în Estuar, avem grijă de abilitățile oamenilor, nu punem accentul pe boală, ci pe abilitățile lor. Și lucrăm cu un singur scop: să le dezvoltăm abilitățile oamenilor, ca aceștia să poată să aibă o viață demnă și independentă în comunitate.
06:28 Psihiatria comunitară, în România, este extrem de slab dezvoltată. Ea ar trebui să ofere celor care au o problemă de sănătate mintală, tot felul de pârghii ca și în afara spitalului de psihiatrie, aceștia să aibă un sistem de sprjin, să știe la ușa cărui specialist să bată, când au nevoie să fie monitorizați, ce se întâmplă cu efectele tratamentului, ce se întâmplă între perioadele de spitalizare. Asta nu se întâmplă în România, este o verigă lipsă a sistemului.
14:55 Să ai o problemă de sănătate mintală nu te face incompatibil cu trăitul în comunitate. Să ai o problemă de sănătate mintală nu te face periculos.
16:29 Conform Organizației Mondiale a Sănătății, 1 din 4 persoane poate avea de-a lungul vieții o problemă de sănătatee mintală.
20:37 Un program pe care ni-l dorim foarte tare în fundație este un program de psihoeducație pentru cei mici, pentru elevi, studenți, liceeni.
23:36 Scopul sistemului de învățământ sau unul din obiective ar fi să pregătească continuu cadrele didactice, ca ele la rândul lor să știe cum să abordeze anumie cazuri.
29:12 Am avut un program de sprijin pentru supraviețuitorii acelui incident îngrozitor și pentru familiile lor (în cazul incendiului Colectiv). Inițial, sprijin sub formă de donații în bani pentru care aceștia au primit sume de bani cu care și-au putut achiziționa diferite tratamente. Separat, am avut diverse sponsorizări și le-am oferit noi niște produse mediale speciale pentru ca rănile să se vindece mai ușor. Însă, după un număr de luni, ne-am dat seama că acest program trebuie să fie pe teermen lung și să cuprindă componenta pentru care noi aveam experitiză: și anume, partea de suport psihologic.
43:15 Mi se pare că nu mai vorbim între noi de câțiva ani de zile. Fiecare își vede propriile valori, nu neapărat verbalizând în felul acesta, ca fiind supreme.
50:43 Nouă, în România, ne lipsesc oamenii de influență care să vorbească deschis și să spună: Da, și eu am avut o problemă.
ABONEAZA-TE LA CANALUL NOSTRU:
💡 RUclips: www.youtube.co....
💡 Instagram: / impreuna_cu. .
💡 Facebook: / impreunapodcast
❌ Amedeea Enache
Facebook: / amedeea.enache
Instagram: / amedeeaenache
🔥Gelu Duminica
Facebook: / duminica.gelu
Instagram: / geluduminica
💜
Rolul școlii speciale nu e de izolare, ci de educare. O educație specifică pentru nevoile lui reale, nu pe care societatea le închipuie rezolvate odată cu integrarea. Eu sunt profesor într-o școală specială și văd cum copilul "integrat" are parte de rele tratamente tocmai pentru că e altfel. Și eu am fost, la rândul meu, altfel, și am ajuns să predau pentru a ajuta copilul să fie, pe cât posibil, pe picioarele lui, dar nu aș fi putut deveni profesor dacă rămâneam în sistemul de învățământ de masă, pentru că, odată ajunsă între cei ca mine, am învățat să mă integrez mult mai ușor în societate. Știți câți copii integrați sunt autonomi? Un procent mult prea mic. Sunt tineri care au fost "integrați" care nu știu să se descurce în situații de bază, legatul la șireturi este unul din ele.
Spaniolii și portughezii revin la școlile speciale pentru că și-au dat seama că nu au făcut bine când au renunțat la ele. Știu asta pentru că școala mea are a tot câștigat proiecte Erasmus și au trimis copii la specializare în străinătate.
Școala specială are rolul ei, îl responsabilizează pe copil, îl ajută să devină un adult care se poate descurca de unul singur, acolo unde se poate face asta.
Sifonarii de fonduri publice spun lucruri trăznite.