![Tanulj velem!](/img/default-banner.jpg)
- Видео 120
- Просмотров 258 975
Tanulj velem!
Венгрия
Добавлен 24 дек 2020
Szabó Kristóf vagyok, színész és tanár. Tudom, hogy a verstanulás nem egyszerű feladat. Ezért megpróbálok segíteni benne. Gyere és tanulj velem!
Balassi Bálint - Egy katonaének
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #BalassiBálint #Egykatonaének
Kapcsolat
- Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof
- Instragram: tanuljvelem.szabokristof
- Twitter: TanuljVelem
- Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/
- E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com
Információk
- Előadó: Szabó Kristóf
- Helyszín: Pilisborosjenő, Az Egri vár másolata
- Felvétel dátuma: 2024.08.27.
- Felszerelés: kit.co/Tanuljvelem
Szerzőről
- Született: Zólyom, 1554. október 20.
- Elhunyt: Esztergom-Szentkirály, 1594. május 30. - (39 évesen)
- Egy katonaének: 1589.
Cimkék
tanuljvelem SzabóKristóf vers verstanulás szavalás memoriter BalassiBálint Egykatonaének
Kapcsolat
- Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof
- Instragram: tanuljvelem.szabokristof
- Twitter: TanuljVelem
- Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/
- E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com
Információk
- Előadó: Szabó Kristóf
- Helyszín: Pilisborosjenő, Az Egri vár másolata
- Felvétel dátuma: 2024.08.27.
- Felszerelés: kit.co/Tanuljvelem
Szerzőről
- Született: Zólyom, 1554. október 20.
- Elhunyt: Esztergom-Szentkirály, 1594. május 30. - (39 évesen)
- Egy katonaének: 1589.
Cimkék
tanuljvelem SzabóKristóf vers verstanulás szavalás memoriter BalassiBálint Egykatonaének
Просмотров: 28
Видео
József Attila - Óda
Просмотров 6214 дней назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #JózsefAttila #Óda Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Lillafüred, Hotel Palota Lillafüred, fü...
Arany János - Toldi - Hatodik ének
Просмотров 1163 месяца назад
Köszönjük a Szúnyogszigeti Halászcsárda étterem üzemeltetőjének, hogy a helyszínen forgathattunk! #tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #AranyJános #Toldi Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info...
Petőfi Sándor - A XIX. század költői
Просмотров 1916 месяцев назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #PetőfiSándor #XIX.századköltői Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Budapest, Petőfi Irodalmi ...
Kányádi Sándor - Három székláb
Просмотров 3747 месяцев назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #KányádiSándor #Háromszékláb Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Budapest, Normafa - Felvétel ...
Kölcsey Ferenc - Himnusz
Просмотров 57410 месяцев назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #KölcseyFerenc #Himnusz Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Budapest, Lánchíd - Felvétel dátum...
Kölcsey Ferenc - Zrínyi második éneke
Просмотров 22710 месяцев назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #KölcseyFerenc #Zrínyimásodikéneke Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Szatmárcseke, Kölcsey u...
Petőfi Sándor - A Tisza
Просмотров 74311 месяцев назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #PetőfiSándor #tisza Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Tiszakóród, Túr-bukógát - Felvétel dá...
Arany János - Toldi - Ötödik ének
Просмотров 445Год назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #AranyJános #Toldi Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Pákozd, Szúnyog-sziget - Felvétel dátum...
Arany János - Toldi - Első ének
Просмотров 1,6 тыс.Год назад
0:03 0:33 1:08 1:40 2:08 2:50 3:28 4:03 4:32 5:02 5:36 6:15 6:47 7:22 #tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #AranyJános #Toldi Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Elő...
Arany János - Toldi - Előhang
Просмотров 26 тыс.Год назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #AranyJános #Toldi Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Kiskunsági Nemzeti Park - Felvétel dátu...
Vajda János - A vaáli erdőben
Просмотров 267Год назад
A forgatási engedélyért köszönet Vál polgármesterének, valamint köszönjük Papp Zsuzsannának is a segítségét! #tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #VajdaJános #Avaálierdőben Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail...
Vajda János - Az üstökös
Просмотров 109Год назад
A forgatási engedélyért köszönet Vál polgármesterének, valamint köszönjük Papp Zsuzsannának is a segítségét! #tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #VajdaJános #Azüstökös Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: ta...
Vajda János - Húsz év mulva
Просмотров 475Год назад
A forgatási engedélyért köszönet Vál polgármesterének, valamint köszönjük Papp Zsuzsannának is a segítségét! #tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #VajdaJános #Húszévmulva Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: ...
Tóth Árpád - Áprilisi capriccio
Просмотров 160Год назад
#tanuljvelem #SzabóKristóf #vers #verstanulás #szavalás #memoriter #TóthÁrpád #Áprilisicapriccio Kapcsolat - Facebook: Tanulj.velem.Szabo.Kristof - Instragram: tanuljvelem.szabokristof - Twitter: TanuljVelem - Tiktok: vm.tiktok.com/ZMRQjjL6V/ - E-mail: tanulj.velem.info@gmail.com Információk - Előadó: Szabó Kristóf - Helyszín: Budapest - Felvétel dátuma: ...
József Attila - (Talán eltünök hirtelen...)
Просмотров 154Год назад
József Attila - (Talán eltünök hirtelen...)
Petőfi Sándor - Megy a juhász szamáron...
Просмотров 1,2 тыс.2 года назад
Petőfi Sándor - Megy a juhász szamáron...
Versszöveg: 0:04 Itt ülök csillámló sziklafalon. Az ifju nyár könnyű szellője, mint egy kedves vacsora melege, száll. Szoktatom szívemet a csendhez. Nem oly nehéz - idesereglik, ami tovatűnt, a fej lehajlik és lecsüng a kéz. Nézem a hegyek sörényét - homlokod fényét villantja minden levél. Az úton senki, senki, látom, hogy meglebbenti szoknyád a szél. És a törékeny lombok alatt látom előrebiccenni hajad, megrezzenni lágy emlőidet és - amint elfut a Szinva-patak - ím újra látom, hogy fakad a kerek fehér köveken, fogaidon a tündér nevetés. 1:06 Óh mennyire szeretlek téged, ki szóra bírtad egyaránt a szív legmélyebb üregeiben cseleit szövő, fondor magányt s a mindenséget. Ki mint vízesés önnön robajától, elválsz tőlem és halkan futsz tova, míg én, életem csúcsai közt, a távol közelében, zengem, sikoltom, verődve földön és égbolton, hogy szeretlek, te édes mostoha! 1:33 Szeretlek, mint anyját a gyermek, mint mélyüket a hallgatag vermek, szeretlek, mint a fényt a termek, mint lángot a lélek, test a nyugalmat! Szeretlek, mint élni szeretnek halandók, amíg meg nem halnak. Minden mosolyod, mozdulatod, szavad, őrzöm, mint hulló tárgyakat a föld. Elmémbe, mint a fémbe a savak, ösztöneimmel belemartalak, te kedves, szép alak, lényed ott minden lényeget kitölt. A pillanatok zörögve elvonulnak, de te némán ülsz fülemben. Csillagok gyúlnak és lehullnak, de te megálltál szememben. Ízed, miként a barlangban a csend, számban kihűlve leng s a vizes poháron kezed, rajta a finom erezet, föl-földereng. 2:58 Óh, hát miféle anyag vagyok én, hogy pillantásod metsz és alakít? Miféle lélek és miféle fény s ámulatra méltó tünemény, hogy bejárhatom a semmiség ködén termékeny tested lankás tájait? S mint megnyílt értelembe az ige, alászállhatok rejtelmeibe!... Vérköreid, miként a rózsabokrok, reszketnek szüntelen. Viszik az örök áramot, hogy orcádon nyíljon ki a szerelem s méhednek áldott gyümölcse legyen. Gyomrod érzékeny talaját a sok gyökerecske át meg át hímezi, finom fonalát csomóba szőve, bontva bogját - hogy nedűid sejtje gyűjtse sok raját s lombos tüdőd szép cserjéi saját dicsőségüket susogják! Az örök anyag boldogan halad benned a belek alagútjain és gazdag életet nyer a salak a buzgó vesék forró kútjain! Hullámzó dombok emelkednek, csillagképek rezegnek benned, tavak mozdulnak, munkálnak gyárak, sürög millió élő állat, bogár, hinár, a kegyetlenség és a jóság; nap süt, homályló északi fény borong - tartalmaidban ott bolyong az öntudatlan örökkévalóság. 4:44 Mint alvadt vérdarabok, úgy hullnak eléd ezek a szavak. A lét dadog, csak a törvény a tiszta beszéd. De szorgos szerveim, kik újjászülnek napról napra, már fölkészülnek, hogy elnémuljanak. De addig mind kiált - Kit két ezer millió embernek sokaságából kiszemelnek, te egyetlen, te lágy bölcső, erős sír, eleven ágy, fogadj magadba!... (Milyen magas e hajnali ég! Seregek csillognak érceiben. Bántja szemem a nagy fényesség. El vagyok veszve, azt hiszem. Hallom, amint fölöttem csattog, ver a szivem.) 5:27 (Mellékdal) (Visz a vonat, megyek utánad, talán ma még meg is talállak, talán kihűl e lángoló arc, talán csendesen meg is szólalsz: Csobog a langyos víz, fürödj meg! Ime a kendő, törülközz meg! Sül a hús, enyhítse étvágyad! Ahol én fekszem, az az ágyad.)
Versszöveg: 0:03 Vitézek, mi lehet ez széles föld felett szebb dolog az végeknél? Holott kikeletkor az sok szép madár szól, kivel ember ugyan él; Mező jó illatot, az ég szép harmatot ád, ki kedves mindennél. 0:27 Ellenség hírére vitézeknek szíve gyakorta ott felbuzdul, Sőt azon kívül is, csak jó kedvébűl is vitéz próbálni indul, Holott sebesedik, öl, fog, vitézkedik, homlokán vér lecsordul. 0:50 Veres zászlók alatt lobogós kopiát vitézek ott viselik, Roppant sereg előtt távol az sík mezőt széllyel nyargalják, nézik; Az párduckápákkal, fényes sisakokkal, forgókkal szép mindenik. 1:12 Jó szerecsen lovak alattok ugrálnak, hogyha trombita riadt, Köztök ki strázsát áll, ki lováról leszáll, nyugszik reggel, hol virradt, Midőn éjten-éjjel csataviseléssel mindenik lankadt s fáradt. 1:32 Az jó hírért, névért s az szép tisztességért ők mindent hátra hadnak, Emberségről példát, vitézségről formát mindeneknek ők adnak, Midőn, mint jó rárók, mezőn széllyel járók, vagdalkoznak, futtatnak. 1:57 Ellenséget látván örömmel kiáltván ők kopiákot törnek, S ha súlyosan vagyon az dolog harcokon, szólítatlan megtérnek, Sok vérben fertezvén arcul reá térvén űzőt sokszor megvernek. 2:17 Az nagy széles mező, az szép liget, erdő sétáló palotájok, Az utaknak lese, kemény harcok helye tanuló oskolájok, Csatán való éhség, szomjúság, nagy hévség s fáradtság múlatságok. 2:41 Az éles szablyákban örvendeznek méltán, mert ők fejeket szednek, Viadalhelyeken véresen, sebesen, halva sokan feküsznek, Sok vad s madár gyomra gyakran koporsója vitézül holt testeknek. 3:07 Óh, végbelieknek, ifjú vitézeknek dicséretes serege! Kiknek ez világon szerteszerént vagyon mindeneknél jó neve, Mint sok fát gyümölccsel, sok jó szerencsékkel áldjon Isten mezőkbe!
Nagyon szép vers, és tökéletes elöadás. Mestermunka!😊
Kedves Piet! Köszönjük szépen a kedves szavakat! 😊 Kristóf
Jó vagy tesó ❤
Kedvenc versem.5 éves koromba tudom azóta is szívesen elszavalom
Versszöveg: 0:03 Szépen süt le a hold Nagyfalu tornyára, Gyepszélen fejérlik Toldi Lőrinc háza; Háta megett annak nagy gyümölcskert zöldel, Mely fölérne holmi alföldi erdővel. Kertre nyílik a ház egyik ajtócskája; Ott van Toldinénak a hálószobája; Rozmarin bokor van gyászos ablakában: A körül leskődik a fiú magában. 0:38 Farkasait Miklós, amint oda ére, Letevé a kertnek harmatos gyepére. Ő meg, mintha lopni jőne, lábujjhegyen, Édesanyja záros ajtajához megyen, Soká hallgatózik, mindenütt hiában; Mert csak egy szú perceg a szemöldökfában; Zörgetne is, nem is; bátorsága nincsen, Csak úgy tétovázik keze a kilincsen. 1:12 Ejnye, hát hol járhat most ez a félsz benne? Máskor a sárkánnyal is birokra menne; Édesanyját félti igen-igen nagyon, Nehogy a zörejre szörnyen felriadjon. Az is megeshetnék, hogyha így fölverné, Ablakát, ajtóját megnyitni se merné, Hanem zajt csinálna hangos sikoltással, S tán nem is tudnának szólni majd egymással. 1:43 Azért a két farkast fölveszi vállára: Elkerül a háznak másik oldalára: Minden élő állat elpihent ott, kinn, benn: Még csak a kutyák is alusznak egy színben. Nyitva áll az ajtó: látszik a György ágya: Hosszu fejér kendőt terít a hold rája; Alatta pediglen a ház ereszének őrálló legényi sorban heverésznek. 2:19 Minden alszik. Miklós sem tétováz sokat, Küszöbre fekteti le a farkasokat, Aztán a lándzsákat a kezébe kapja, Melyek a fal mellé voltak támogatva; Őrállók ruháit földre szegzi vélek, Hogy ne kelhessenek, majd mikor kelnének, S bemegy a szobába. Jaj! most Toldi Györgyöt Ha még el nem vitte, elviszi az ördög. 2:51 Ott lesi Miklós a szúnyogháló mellett, Györgyből mikép hortyog ki s be a lehellet; Egy marokszorítás - s ha száz lelke volna, Mégis elhallgatna, többet nem horkolna. De Miklós elkezdi: „No megölhetnélek, Megérdemelnéd, ha rávinne a lélek, Hanem most egyszer nem leszek ártásodra, Csak hogy itt is voltam, azt adom tudtodra.” 3:33 Azzal a két farkast az ölébe vette, Az öreg nyoszolya szélire fektette, Így beszélve nékik: „tente, tente szépen: A testvérbátyátok fekszik itten épen.” Maga pedig ment a benyíló szobába, Melyben asztalnál ült anyja gyászruhába: Asztalon két öklét egymásra fektette, Búbánatos fejét arra eresztette. 4:06 Hasztalan leskődött ott az édes álom, Nem birt általtörni a szomoruságon, És utoljára is csalással ejté meg, Köntösét elkérte a hideglelésnek; Úgy furá magát be tarkójába hátul, Futkosott sarkáig s vissza a sarkátul, Összezsibbasztotta, megrészegítette: Ennyibe került, míg elszenderíthette. 4:33 Még így sem sokáig tartott szunnyadása: Elrebbenté Miklós csendes kopogása; Felriadt az asszony, mihelyt meghallotta, De Miklós előre így bátorította: „Édes anyámasszony, ne féljen kegyelmed: Nem hozok a házra semmi veszedelmet, Jóllehet, hogy éjjel járok, mint a lélek, De ha nappal jőnék, tudja, megölnének.” 5:03 Nem is félt az özvegy, amint ezt hallotta, Karjával a fiát általszorította, Egy fillér kis darab, de annyi hely sincsen, Hová az orcáján csókvetést ne hintsen. „Jaj, hát látlak ismét! be sose gondoltam, Majd kétségbeestem, érted majd megholtam, De Istenem minek beszélek oly nagyon: Bátyádurad itt a másik házban vagyon." 5:29 Ennyit mondott anyja; többet nem is szólna, Ha mindjárt a széles Hortobágyon volna, Ott is úgy ölelné, szíve elfogódnék, Szája hosszu néma csókra kulcsolódnék. Érzi Miklós, hogy mint reszket az ölében, Tán lerogyna, ha ő nem tartaná szépen; Pedig ő is szörnyen meg vala indulva, Nem is felelt mindjárt, csak jó idő mulva. 6:00 Tartani akarta magát, de hiába! Mintha tűt szúrnának orra cimpájába, Vagy mintha alatta reszelnének tormát, Tekerő nyilallást érze olyanformát. Megáradva hulla könnye két szemének Az ábrázatjára kedves szülőjének, S mint mikor két hegyről összefut a patak, A kétféle könnyek egybeszakadtanak. 6:35 Végre szivét Miklós megkeményítette, Szemét anyja őszes hajához értette, Összeszedte magát s fölegyenesedvén, Valahogy erőt vett rínivaló kedvén. És szólott anyjához következő szókkal: „Hagyjon fel kegyelmed kicsinyég a csókkal; Szakmány módra van rám mérve minden óra: Jöttem kegyelmedhez búcsuvevő szóra. 7:04 Nem remélem, hogy itt maradásom legyen György miá, kit Isten akárhová tegyen; Végre még gyilkosa lennék, attól félek... Nem! az sosem leszek - arról nem beszélek, - Hanem annyit mondok: ne busuljon kelmed; Vesse ki szivéből azt a nagy félelmet: Nem azért megyek el, hogy vissza ne jőjek; Hiszem a teremtőt, még addig nem öl meg. 7:33 Nagy erőt érezek mind a két karomban, Nem vesztegetem azt szérűn és malomban; Édesapámnak is hallám vitézségét: Hát csak én gyaláznám meg a nemzetségét? Felmegyek Budára bajnok katonának, Mutatok valamit ottan a királynak, Olyat, ami nem lesz bátyám szégyenére, Sőt irígység miatt megszakad a lépe. 8:04 Azért szépen kérem, édes anyámasszony, Sohase aggódjék, sohase sirasson; Aki meg se halt még, minek azt siratni, Mikor a halott sem fog halott maradni...?” Többet is beszélne még a szülőjének, Ha az ebek alant nem üvöltenének, De mihelyt ezt hallá, mindjárt észrevette, Hogy imént egy dolgát balgatagul tette. 8:31 A kutyák haragját nem egyéb okozta, Hanem hogy a farkast az udvarba hozta; Mármost felugatják ezek a cselédet; Azért csak rövidre fogta a beszédet: „Nincs időm továbbra hogy maradjak itten, Kegyelmedet pedig áldja meg az Isten; Áldja meg az Isten ezen a világon: Még a másikon is, szivemből kivánom.” 8:54 „Áldjon meg, áldjon meg!”...anyja eddig mondta, Hogy ki áldjon? vagy kit? azt csak úgy gondolta; Tudta, hogy az, aki a szivet vizsgálja, Minden kívánságát benne megtalálja. Hát mikor melléről elszakadt a gyermek! Kínját elbeszélni nyelve nincs embernek: Lelke volt talán a lánc közöttük, aki Nem kikapcsolódott: tövestül szakadt ki. 9:26 A kutyák azonban nyíttak és szűköltek, Csúnya üvöltéssel az ajtóig jöttek, Feltápászkodtak a szolgák üggyel-bajjal, Györgyöt is fölverték a fertelmes zajjal. „Ki járt itt? mi járt itt?” így óbégatának, Hogy a két farkasra reá akadának. „Ez a Miklós dolga! ezt más nem tehette! Utána! utána! ilyen szedtevette!” 9:54 S mint mikor egy fészek lódarázs fellázad, Olybá képzelhetni most az egész házat: Bukdosnak egymásban a széles tornácon, Futkosnak szanaszét gyalog vagy lóháton. Merre? vagy hová fut? azt egyik sem tudja, A bolondok útát jobbra-balra futja; Végre György úr őket összeszidva rútul, Megy elül s a többi mind utána zúdul. 10:22 Hallja-é az özvegy e vadászi lármát, Kürtölést, kurjantást, kopók csaholását? Hallja, mint kiáltják: elébe! elébe! S tudja ki elébe? hogy Miklós elébe? Nem! ezt ő nem hallja. Eltüntén fiának Gyönge lábinai megtántorodának, Lehanyatlott szépen a megvetett ágyra: Isten tudja, meddig tart az ájulása.
Holnap felelés mi?
Egész jó, majdhogynem kiváló előadásmód megkockáztatom, hogy jobb, mint a Sinkovits-féle. Szvsz Ebben a versben soronként olyan érzelmi hullámvasút van, ami most nem jött át teljesen… ..de amúgy -az előadás - jó. Aki érti, az reményt vesztve ordítva bőg. Soronként bele kell szőni és akkor nagyot üt. Baráti üdvözlettel
Kedves Attila! Köszönjük szépen a kedves szavakat és az építő kritikát! 🙂 Baráti üdvözlettel, Kristóf
Ment a lályk! 😊😊❤❤
Csodálatos, meseszép, lélegzetelállító!! 🤌😍
Szia Léna! Nagyon kedves tőled! Köszönjük szépen! ☺️ 🙏 Kristóf és Ricsi
Verszöveg: 0:03 Ne fogjon senki könnyelműen A húrok pengetésihez! Nagy munkát vállal az magára, Ki most kezébe lantot vesz. Ha nem tudsz mást, mint eldalolni Saját fájdalmad s örömed: Nincs rád szüksége a világnak, S azért a szent fát félretedd. 0:21 Pusztában bujdosunk, mint hajdan Népével Mózes bujdosott, S követte, melyet isten külde Vezérül, a lángoszlopot. Ujabb időkben isten ilyen Lángoszlopoknak rendelé A költőket, hogy ők vezessék A népet Kánaán felé. 0:43 Előre hát mind, aki költő, A néppel tűzön-vízen át! Átok reá, ki elhajítja Kezéből a nép zászlaját. Átok reá, ki gyávaságból Vagy lomhaságból elmarad, Hogy, míg a nép küzd, fárad, izzad, Pihenjen ő árnyék alatt! 1:08 Vannak hamis próféták, akik Azt hirdetik nagy gonoszan, Hogy már megállhatunk, mert itten Az ígéretnek földe van. Hazugság, szemtelen hazugság, Mit milliók cáfolnak meg, Kik nap hevében, éhen-szomjan, Kétségbeesve tengenek. 1:35 Ha majd a bőség kosarából Mindenki egyaránt vehet, Ha majd a jognak asztalánál Mind egyaránt foglal helyet, Ha majd a szellem napvilága Ragyog minden ház ablakán: Akkor mondhatjuk, hogy megálljunk, Mert itt van már a Kánaán! 1:56 És addig? addig nincs megnyugvás, Addig folyvást küszködni kell. - Talán az élet, munkáinkért, Nem fog fizetni semmivel, De a halál majd szemeinket Szelíd, lágy csókkal zárja be, S virágkötéllel, selyempárnán Bocsát le a föld mélyibe.
Köszönjük szépen!!😊
Köszönjük!
Köszönöm ez sokat segített a tanulásban
Szia! Örülünk neki és nagyon köszönjük a visszajelzést! 😉 Ricsi
Versszöveg: 0:03 Van egy kisszék, háromlábú, három lába: három bábu. 0:11 Egyik: Billeg, másik: Ballag, harmadik meg: Billegballag. 0:20 Így a kisszék meg nem állhat, szidja is a három lábat. 0:25 Állj meg, Billeg! Nyughass, Ballag! Ne lipinkázz, Billegballag! 0:33 De ők aztán csak azért se, nem hallgatnak a kisszékre. 0:40 Billeg ballag, Ballag billeg, s Billegballag ballag-billeg. 0:50 Jár csak jár a három tébláb, ringatózó három székláb. 0:56 Kedvébe eképpen járnak a kicsi szék gazdájának.
Köszönöm szépen, szeretem a verset nagyon tetszett ahagy egyes szavakat hangsúlyozva mondtad, és olyan jó izesen. 🌷
Szia Mária! Köszönöm szépen! Örülök, hogy tetszett. 🌷 Kristóf
❤Kedves kis vers. Köszönöm szépen
Kedves Mária! Köszönjük szépen a kommentet! 🌷 Kristóf és Ricsi
Kedves kis vers. Köszönöm szépen
Jan 17
Jan 15
Január 11.
01 10
Jan 10
Élvezett ezt hallani it távol Brazíliában. Én, aki összesen csak 60 napot töltöttem Othon ezt különösen élvezem. Gyönyörű.
Kedves tanár úr! Köszönjük a kedves szavakat! Örülünk, hogy e távoli helyen is elérték önt Arany János gyönyörű sorai. Kristóf
Tanulok ' veled! Is!
Ön valamilyen fogytékossággal él ?
Szia Nándi! Remélem nem ábrándítalak ki túlságosan, ha azt válaszolom a kérdésedre, hogy: nem.
Nagyon jó lett sokat segített❤❤
Szia Renáta! Köszönjük szépen a visszejzést! 🫶🏻 És nagyon örülünk, ha segített! 😉 Ricsi
Versszöveg: 0:03 Isten, áldd meg a magyart Jó kedvvel, bőséggel, Nyújts feléje védő kart, Ha küzd ellenséggel; Bal sors akit régen tép, Hozz rá víg esztendőt, Megbűnhődte már e nép A múltat s jövendőt! 0:27 Őseinket felhozád Kárpát szent bércére, Általad nyert szép hazát Bendegúznak vére. S merre zúgnak habjai Tiszának, Dunának, Árpád hős magzatjai Felvirágozának. 0:42 Értünk Kunság mezein Ért kalászt lengettél, Tokaj szőlővesszein Nektárt csepegtettél. Zászlónk gyakran plántálád Vad török sáncára, S nyögte Mátyás bús hadát Bécsnek büszke vára. 1:03 Hajh, de bűneink miatt Gyúlt harag kebledben, S elsújtád villámidat Dörgő fellegedben, Most rabló mongol nyilát Zúgattad felettünk, Majd töröktől rabigát Vállainkra vettünk. 1:25 Hányszor zengett ajkain Ozmán vad népének Vert hadunk csonthalmain Győzedelmi ének! Hányszor támadt tenfiad Szép hazám, kebledre, S lettél magzatod miatt Magzatod hamvvedre! 1:43 Bújt az üldözött s felé Kard nyúl barlangjában, Szerte nézett s nem lelé Honját a hazában, Bércre hág és völgybe száll, Bú s kétség mellette, Vérözön lábainál, S lángtenger felette. 2:06 Vár állott, most kőhalom, Kedv s öröm röpkedtek, Halálhörgés, siralom Zajlik már helyettek. S ah, szabadság nem virúl A holtnak véréből, Kínzó rabság könnye hull Árvánk hő szeméből! 2:32 Szánd meg Isten a magyart Kit vészek hányának, Nyújts feléje védő kart Tengerén kínjának. Bal sors akit régen tép, Hozz rá víg esztendőt, Megbűnhődte már e nép A múltat s jövendőt!
Versszöveg: 0:03 Te lásd meg, ó sors, szenvedő hazámat, Vérkönnyel ázva nyög feléd! Mert kánya, kígyó, féreg egyre támad, És marja, rágja kebelét. A méreg ég, és ömlik mély sebére, S ő védtelen küzd egyedűl, Hatalmas, ó légy gyámja, légy vezére, Vagy itt az óra, s végveszélybe dűl! 0:41 Áldást adék, sok magzatot honodnak, Mellén kiket táplál vala; S másokra vársz, hogy érte vívni fognak? Önnépe nem lesz védfala? Szív, lélek el van vesztegetve rátok; Szent harcra nyitva várt az út, S ti védfalat körűle nem vonátok; Ő gyáva fajt szült, s érte sírba jut. 1:16 De szánjad, ó sors, szenvedő hazámat! Te rendelél áldást neki: S a vad csoport, mely rá dühödve támad, Kiket nevelt, öngyermeki. Taposd el a fajt, rút szennyét nememnek; S míg hamvokon majd átok űl, Ah tartsd meg őt, a hűv anyát, teremnek Tán jobb fiak, s védvén állják körűl. 1:41 Törvényem él. Hazád őrcsillagzatja Szülötti bűnein leszáll; Szelíd sugárit többé nem nyugtatja Az ősz apák sírhalminál. És más hon áll a négy folyam partjára, Más szózat és más keblü nép; S szebb arcot ölt e föld kies határa, Hogy kedvre gyúl, ki bájkörébe lép.
Versszöveg: 0:03 Nyári napnak alkonyúlatánál Megállék a kanyargó Tiszánál Ott, hol a kis Túr siet beléje, Mint a gyermek anyja kebelére. 0:17 A folyó oly símán, oly szelíden Ballagott le parttalan medrében, Nem akarta, hogy a nap sugára Megbotoljék habjai fodrába’. 0:30 Síma tükrén a piros sugárok (Mint megannyi tündér) táncot jártak, Szinte hallott lépteik csengése, Mint parányi sarkantyúk pengése. 0:44 Ahol álltam, sárga föveny-szőnyeg Volt terítve, s tartott a mezőnek, Melyen a levágott sarju-rendek, Mint a könyvben a sorok, hevertek. 0:57 Túl a réten néma méltóságban Magas erdő: benne már homály van, De az alkony üszköt vet fejére, S olyan, mintha égne s folyna vére. 1:17 Másfelől, a Tisza tulsó partján, Mogyoró- s rekettye-bokrok tarkán, Köztök egy csak a nyilás, azon át Látni távol kis falucska tornyát. 1:31 Boldog órák szép emlékeképen Rózsafelhők usztak át az égen. Legmesszebbről rám merengve néztek Ködön át a mármarosi bércek. 1:47 Semmi zaj. Az ünnepélyes csendbe Egy madár csak néha füttyentett be, Nagy távolban a malom zugása Csak olyan volt, mint szunyog dongása. 2:02 Túlnan, vélem átellenben épen, Pór menyecske jött. Korsó kezében. Korsaját mig telemerítette, Rám nézett át; aztán ment sietve. 2:19 Ottan némán, mozdulatlan álltam, Mintha gyökeret vert volna lábam. Lelkem édes, mély mámorba szédült A természet örök szépségétül. 2:32 Oh természet, oh dicső természet! Mely nyelv merne versenyezni véled? Mily nagy vagy te! mentül inkább hallgatsz, Annál többet, annál szebbet mondasz. 2:48 Késő éjjel értem a tanyára Fris gyümölcsből készült vacsorára. Társaimmal hosszan beszélgettünk. Lobogott a rőzseláng mellettünk. 2:59 Többek között szóltam én hozzájok: „Szegény Tisza, miért is bántjátok? Annyi rosszat kiabáltok róla, S ő a föld legjámborabb folyója.” 3:11 Pár nap mulva fél szendergésemből Félrevert harang zugása vert föl. Jön az árvíz! jön az árvíz! hangzék, S tengert láttam, ahogy kitekinték. 3:24 Mint az őrült, ki letépte láncát, Vágtatott a Tisza a rónán át, Zúgva, bőgve törte át a gátot, El akarta nyelni a világot!
Nem hiszem el :) Tényleg lementetek a Túrhoz? :) azért ez már elhivatottság :)
Szia Feri! Mi sem akartuk elhinni, amikor indulás előtt valami olyasmit írt ki a navigáció, hogy 380 km az út. 😮 (Csak oda!) Igazából arról van szó, ha már visszavettük a publikálás gyakoriságát, legalább a 'minőségre' igyekszünk odafigyelni, amennyire csak tudunk. Ajánlom figyelmedbe az instagramunkat is, mert oda töltjük fel a forgatási helyszíneken készített képeket, persze csak ha nem felejtünk el készíteni... Amire igyekszünk egyre jobban odafigyelni. 😅 Köszönjük a biztatást! Ricsi
Versszöveg: 0:03 Mint a Montblanc csucsán a jég, Minek nem árt se nap, se szél, Csöndes szívem, többé nem ég; Nem bántja újabb szenvedély. 0:19 Körültem csillagmiriád Versenyt kacérkodik, ragyog, Fejemre szórja sugarát; Azért még föl nem olvadok. 0:34 De néha csöndes éjszakán Elálmodozva, egyedül - Mult ifjuság tündér taván Hattyúi képed fölmerül. 0:52 És ekkor még szivem kigyúl, Mint hosszu téli éjjelen Montblanc örök hava, ha túl A fölkelő nap megjelen...
Versszöveg: 0:03 Elfeküdt már a nap túl a nádas réten, Nagy vörös palástját künn hagyá az égen, De az éj erőt vett, csakhamar beronta, Az eget, a földet bakacsinba vonta, És kiverte szépen koporsószegével: Fényes csillagoknak milljom-ezerével; Végre a szép holdat előkerítette S ezüst koszorúnak fejtül odatette. 0:41 Miklós pedig indult a szokatlan útra, Magát jobban-jobban a nádasba fúrta: De mintha kötéllel vonták volna hátul, Nem birt elszakadni az édesanyjátul. Vissza-visszanézett: hej, pedig mi haszna? Egy teremtés sincs ott, akit megláthatna, Mégis visszanézett, sőt meg is fordulva, Búcsut venni indult egy kis idő mulva. 1:18 S amint visszafelé méne, mendegéle, Egy helyütt a zsombék csak lesüpped véle: Réti farkas fészke volt épen alatta, Benne két kis kölyke rítt az isten-adta. Megsajnálta Miklós hogy reájok hágott, Símogatta a két árva kis jószágot, Mint a juhász-bojtár, amikor kapatja, A komondor kölyköt végigsimogatja. 1:51 Kár volt símogatni; csak vesztére tette; Mert megzörren a nád hirtelen megette; Jő az anya-farkas szörnyü ordítással, Rohan a fiúnak, birkoznak egymással. Fel-feláll a farkas hátulsó lábára, Méri éles körmét Toldi orcájára, Csattog a fejér fog vérszopó inyében, S mintha szikrát hányna, csillog a holdfényben. 2:17 Toldi pedig magát serényül forgatja, Öklének csapásit sűrűn osztogatja: Ömlik a vér száján és orrán a vadnak, Nagy meredt szemei szörnyen kidagadnak. Nyelve a szájában meg nem tudna férni, Csattogó fogával azt is összevérzi, Mint veszett kutyáé csorog véres nyála; Senki sem látott már dühösb vadat nála. 2:46 Miklós a kötődést unni kezdi végre, Lábát sem restelli híni segítségre, S mint midőn a bika dolgozik szarvával, Fölveti a farkast egy erős rugással. Messze az avasba esik a vadállat, Nagy darab helyütt letördeli a nádat, És amint lehulla puffanó eséssel, Nagyot üt a földre hangos nyekkenéssel. 3:15 De lám, mintha ördög volna belé bújva, Egyet hengeredik s talpra ugrik újra, Elordítja magát keserves haraggal, S mégyen új csatára köszörült fogakkal. Körmeit Miklósnak a vállába mártja, Száját a fejénél két araszra tátja S hátulsó lábával úgy szorítja térdét, Pusztítsa el Isten a kegyetlen férgét! 3:42 Ez még csak mehetne, de most jő a nagyja: Ordít a hímfarkas s hátul megtámadja; - Mit csinálsz most Miklós? jaj, dehogy birsz vélek! Ezer lelked volna, mégis megölnének. - Semmi baj! az néki a tulajdonsága, Hogy, ha nő veszélye, nő a bátorsága: Kisegíti magát, sohase féltsétek, Nem válik belőle farkasoknak étek. 4:16 Mert amint a nőstény ölre ment s birokra, Megszorítja torkát Toldi két marokra; Csak kifordult körme a fiú nyakából, Kifogy minden erő a horgas-inából. Szeme is kidülled, véres könnyel telve, Mint egy nagy csoroszlya, lóg ki zöldes nyelve: Nem kiment belőle, bennszorult a pára, Ahogy eltátotta, úgy maradt az álla. 4:50 Akkor fogja Toldi, jót kanyarít véle, És a kanhoz vágja, mely rohan feléje; Fölkel az dühösen, s hogy megint lecsapja, Párját fekhelyéből mérgesen harapja. És pedig világos, hogy megint fölkelne, Ha Miklós előre néki nem felelne: De úgy elpaskolja most a nőstényével, Hogy világ végéig sem támad többé fel. 5:19 Toldi a vadaktól így megmenekülvén, Megpihent kevéssé egy zsombékra ülvén; A farkas-fiakban sem volt már lehellet, Eltaposva nyúltak Toldi lába mellett. Távolabb fekütt az anyjok, meg a párja; Tisztán sütött rájok a hold karikája, Hidegen tekintett a rét fenekébe, Mint egy arany tepsi, szétmeredt a képe. 5:55 Miklós az elméjét mindenképen hányta, Nem mondhatnám pedig, hogy a farkast szánta, Hanem gondolkozott az ő farkasáról, Őt elnyelni vágyó rossz szivű bátyjáról. De hát mért akarja bátyja őt megenni, Mért akar hóhéra, nem testvére lenni? Vagy mikor járt Miklós néki ártalmára? Mért feni agyarát jó atyjafiára? 6:27 Mert hiszen, ha példát farkasokról vészen: Ott is a rosszabbik az ő bátyja lészen: Fészkit oltalmazza a mezőnek vadja, Ki nem ingerelte, azt meg nem támadja. Vagy ha néha gyomra készti öldöklésre, Nem bánt senkit aztán ha csillapul éhe; Akkor is barmoknak tizedelve nyáját, Megkiméli mindég a maga fajtáját. 6:55 De az ő testvére - de az ő testvére, Ki mondja meg neki: mért tör életére? Nem csillapul máskép, csak vérével, szomja? Vagy ha birtokából jó öccsét kinyomja? Hátha annak, aki szomjuhozza vérit, Mint a farkasoknak most, megadná bérit? Vagy talán emberben tartósabb a pára, És azért nincs Györgynek végső éjszakája? 7:34 ...Állj meg, állj meg, Toldi! gyilkos a szándékod, Jaj ne vess bosszúdnak véres martalékot. Tudd meg: a legyilkolt atyafinak vére Bosszuért kiált fel az egek egére. Tudd meg: ha megölnéd tennen testvéredet, Akkor meggyilkolnád örök életedet; Ne félj, fenn az Isten; ő majd igazat lát, Bízd rá a büntető bosszuállás dolgát. 8:06 - Most, mintha valami ötlenék eszébe, Hirtelen felállott s a vadakhoz lépe, Gyorsan fölvetette őket a vállára, Úgy indult veszélyes éjjeli útjára. Ment nagy sebbel-lobbal a nád erdejében, Nagy hosszú sikátort fúrt azon mentében. Hátul a két farkas csüngött a sarkáig, Vissza sem tekintett az anyja házáig.
Nagyon szuper volt nagyon nagyon szép
Szia Enikő! Nagyon szépen köszönjük a visszajelzést! 🫶🏻😉 Ricsi
ó, végre új videó :)
Szia Feri! Igen, kicsit belehúztunk. 😜 Ricsi
生命诚可贵,爱情价更高。若为自由故,二者皆可抛。
Szia! Köszönjük a vers fordítását és a kommentedet. Kristóf és Ricsi
Nekem is a kedvenc évszakom az ősz! Talán azért mert ez a vers olyan széppé teszi!❤
Örülök, hogy elmondtad!😊
Lenyűgözően szép vers, és ahogy előadod! 😢❤
Kedves Ilona! Nekem is az egyik kedvencem! Köszönöm a dicséretet! ☺️ Kristóf
Második osztályban ez volt az első vers amit meg kellett tanulni kívülről. Nagyon kedves kis vers! ❤Jó volt tőled hallani!😢❤😊
Kedves Ilona! Örülök, hogy régi, szép emlékeket idézett fel a vers. 🙂 Kristóf
Brávó!❤😊
Örûlök Kristóf, hogy rád találtam. Még a humor fesztiválból emlékszem rád. Feledhetetlen A macska, a finomfőzelék?, meg az egyetemek ôsszevonása.😊😊😊 Most egy más oldalakat mutattad meg! Jó vers, jó előadás! Üdv!❤❤❤
Kedves Ilona! Örülök, hogy itt is rám találtál! 🙂 Jó böngészést a versekhez! 🙂 Kristóf
Versszöveg: 0:03 Ég a napmelegtől a kopár szík sarja, Tikkadt szöcskenyájak legelésznek rajta; Nincs egy árva fűszál a tors közt kelőben, Nincs tenyérnyi zöld hely nagy határ mezőben. Boglyák hűvösében tíz-tizenkét szolga Hortyog, mintha legjobb rendin menne dolga; Hej, pedig üresen, vagy félig rakottan, Nagy szénás szekerek álldogálnak ottan. 0:33 Ösztövér kútágas, hórihorgas gémmel Mélyen néz a kútba s benne vizet kémel: Óriás szunyognak képzelné valaki, Mely az öreg földnek vérit most szíja ki. Válunál az ökrök szomjasan delelnek, Bőgölyök hadával háborúra kelnek: De felült Lackó a béresek nyakára, Nincs, ki vizet merjen hosszu csatornára. 1:08 Egy, csak egy legény van talpon a vidéken, Meddig a szem ellát puszta földön, égen; Szörnyű vendégoldal reng araszos vállán, Pedig még legénytoll sem pehelyzik állán. Széles országútra messze, messze bámul, Mintha más mezőkre vágyna e határrul; Azt hinné az ember: élő tilalomfa, Ütve ,általútnál’ egy csekély halomba. 1:40 Szép öcsém, miért állsz ott a nap tüzében? Ládd, a többi horkol boglya hűvösében; Nyelvel a kuvasz is földre hengeredve, A világért sincs most egerészni kedve: Vagy sohasem láttál olyan forgó szelet, Mint az, aki mindjárt megbirkózik veled, És az útat nyalja sebesen haladva, Mintha füstokádó nagy kémény szaladna? 2:08 Nem is, nem is azt a forgószelet nézi, Mely a hamvas útat véges-végig méri: Túl a tornyon, melyet porbul rakott a szél, Büszke fegyver csillog, büszke hadsereg kél. És amint sereg kél szürke por ködéből, Úgy kel a sohajtás a fiú szivéből; Aztán csak néz, csak néz előre hajolva, Mintha szive-lelke a szemében volna. 2:50 „Szép magyar leventék, aranyos vitézek! Jaj be keservesen, jaj be búsan nézlek. Merre, meddig mentek? Harcra? Háborúba? Hírvirágot szedni gyöngyös koszorúba? Mentek-é tatárra? mentek-é törökre, Nekik jóéjszakát mondani örökre? Hej! ha én is, én is köztetek mehetnék, Szép magyar vitézek, aranyos leventék!” 3:28 Ilyenforma Toldi Miklós gondolatja, Mely sovárgó lelkét mélyen szántogatja; S amint fő magában, amint gondolkodik, Szíve búbánatban összefacsarodik. Mert vitéz volt apja: György is, álnok bátyja, A királyfi mellett nőtt fel, mint barátja; S míg ő béresekkel gyüjt, kaszál egy sorban, Gőgösen henyél az a királyudvarban. 4:03 Itt van immár a had, Laczfi nádor hada, Itt kevély hadával Laczfi Endre maga; Délcegen megűli sárga paripáját, Sok nehéz aranyhím terheli ruháját; És utána nyalka, kolcsagos legények, Tombolván alattok cifra nyergü mének: Nézi Miklós, nézi, s dehogy veszi észbe, Hogy a szeme is fáj az erős nézésbe. 4:32 „Hé, paraszt! melyik út megyen itt Budára?” Kérdi Laczfi hetykén, csak amúgy félvállra; De Toldinak a szó szívébe nyilallik, És olyat döbben rá, hogy kivűl is hallik. „Hm, paraszt én!” emígy füstölög magában, „Hát ki volna úr más széles e határban? Toldi György talán, a rókalelkü bátya, Ki Lajos királynál fenn a tányért váltja? 5:02 Én paraszt? én?” - Amit még e szóhoz gondolt, Toldi Györgyre szörnyü nagy káromkodás volt. Azzal a nehéz fát könnyedén forgatja, Mint csekély botocskát, véginél ragadja; Hosszan, egyenesen tartja félkezével, Mutatván az utat, hol Budára tér el, S mintha vassá volna karja, maga válva, Még csak meg se rezzen a kinyujtott szálfa. 5:36 Nádorispán látja Toldit a nagy fával, És elámul rajta mind egész hadával. „Ember ez magáért” Laczfi mond „akárki; Nos fiúk, birokra, hadd lássuk, ki áll ki? Vagy ki tartja úgy fel azt a hitvány rúdat, Amellyel mutatja e suhanc az útat?” Szégyen és gyalázat: zúg, morog mindenki, Egy paraszt fiúval még sem áll ki senki! 6:15 De ki vína bajt az égiháborúval, Szélveszes, zimankós, viharos borúval? És ki vína Isten tüzes haragjával, Hosszu, kacskaringós, sistergő nyilával? Mert csak az kössön ki Toldival, ha drága S nem megunt előtte Isten szép világa; Jaj-keserves annak, aki jut kezébe, Meghalt anyjának is visszarí ölébe. 6:47 Elvonúl a hadnép hosszu tömött sorban, Toldiról beszélnek az egész táborban; Mindenik mond néki nyájasat vagy szépet, Mindenik derít rá egy mosolygó képet; Egyik így szól: „Bajtárs! mért ne jősz csatára? Ily legénynek, mint te, ott van ám nagy ára.” Másik szánva mondja: „Szép öcsém, be nagy kár, Hogy apád paraszt volt s te is az maradtál.” 7:22 Elvonúl a tábor, csillapul morajja: Ezt a szél elhordta, azt a por takarja; Toldi meg nagybúsan hazafelé ballag, Vaskos lábnyomától messze reng a parlag; Mint komor bikáé, olyan a járása, Mint a barna éjfél, szeme pillantása, Mint a sértett vadkan, fú veszett dühében, Csaknem összeroppan a rúd vas kezében.
Versszöveg 0:03 Mint ha pásztortűz ég őszi éjszakákon, Messziről lobogva tenger pusztaságon: Toldi Miklós képe úgy lobog fel nékem Majd kilenc-tíz ember-öltő régiségben. Rémlik, mintha látnám termetes növését, Pusztító csatában szálfa-öklelését, Hallanám dübörgő hangjait szavának, Kit ma képzelnétek Isten haragjának. 0:35 Ez volt ám az ember, ha kellett, a gáton, Nem terem ma párja hetedhét országon; Ha most feltámadna s eljőne közétek, Minden dolgát szemfényvesztésnek hinnétek. Hárman sem birnátok súlyos buzogányát, Parittyaköveit, öklelő kopjáját, Elhülnétek, látva rettenetes pajzsát, ,És, kit a csizmáján viselt, sarkantyúját.’
7😊😅
❤😮😅bn hy ki gm byy hy Llllpp😊😊
😢😢😢😢😢
Véletlen találtam ide, nagyon jó, pedig ismerem nagy színészeink előadásában is. Meghatódtam. Jó volt és hiteles.
Kedves Csaba! Köszönöm szépen a kedves szavakat! Szabó Kristóf
Versszöveg: 0:03 Odabenn a mély vadonban, A csalános iharosban, Félreeső völgy ölében, Sűrü árnyak enyhelyében; 0:18 Oh milyen jó volna ottan, Abban a kis házikóban, Élni, éldegélni szépen, Békességben, csöndességben!… 0:31 Nem törődni a világgal, A világ ezer bajával. Meggondolni háborítlan, Ami immár közelebb van… 0:47 Illatos hegy oldalában, A tavaszi napsugárban, Nézni illanó felhőkbe, Mult időkbe, jövendőkbe… 1:00 És azután, utóvégre, Észrevétlenül, megérve, Lehullani önmagától, A kiszáradt életfáról… 1:16 S ismeretlen sírgödörbe’ Elalunni mindörökre… S ott egyebet mit se tenni, Csak pihenni, csak pihenni…
Versszöveg: 0:03 Az égen fényes üstökös; uszálya Az ég felétől le a földre ér. Mondják, ez ama „nagy”, melynek pályája Egyenes; vissza hát sohase tér. 0:18 Csillagvilágok fénylő táborán át A végtelenséggel versenyt rohan. Forogni körbe nem tud, nem akar, hát Örökké társtalan, boldogtalan! 0:37 Imádja más a változékony holdat, A kacéran keringő csillagot; Fenséges Niobéja az égboltnak, Lobogó gyász, én neked hódolok. 0:49 Szomoru csillag, életátkom képe, Sugár ecset, mely festi végzetem, Akárhová mégysz a mérhetlen égbe, Te mindenütt egyetlen, idegen!…
Köszönöm.
Köszönöm.
KÖSZÖNÖM.