![Piplia Sotakirjat](/img/default-banner.jpg)
- Видео 26
- Просмотров 199 111
Piplia Sotakirjat
Финляндия
Добавлен 10 фев 2023
Piplia Sotakirjat -kanava tarjoaa äänikirjoja talvisodasta. Tutustu tarinoihin ja dokumentteihin sekä löydä uusia näkökulmia talvisodan historiaan. Kuvat: SA-kuva
Kalervo Reponen: Etulinjoilla
Kapteeni Kalervo Reposen muistelmateos Summan rintaman verisimmistä taisteluista.
Просмотров: 19 075
Видео
Taistelukertomus: Lieksa - Inari 30.11.1939 - 13.3.1940
Просмотров 6 тыс.8 месяцев назад
Osasto S: Lieksa - Inarin suunnan taistelukertomus ajalla 30.11.1939 - 13.3.1940. Sota-arkisto 2468.
Maan Turva: Kunniamme päivät
Просмотров 3,3 тыс.Год назад
Neuvostoliiton ja Suomen välisen sodan päätyttyä lausuttiin monelta taholta toivomus, että sodan aikana päivittäin annetut päämajan tilannetiedoitukset kerättäisiin yhteen ja julkaistaisiin. Olivathan ne sotatalven uutisista tärkeimpiä, ja niiden tiivistelyt yhteenvedot päivän sotatapahtumista syöpyivät elävänä historiana lähtemättömästi kansamme mieliin. Maan Turva on tämän toivomuksen toteutt...
Taistelukertomus, Pertjärvi 17.-18.4.1942
Просмотров 6 тыс.Год назад
Taistelukertomus Pioneeripataljoona kolmentoista Pertjärvellä 17. - 18.4.1942 käymästä taistelusta. Äänikirjaversio formaalista primäärilähteestä - taistelukertomus Kansallisarkistossa. Äänikirjasta jätetty pois dokumentin listat kaatuneista ja haavoittuneista. Sotapäiväkirja 19461, astia.narc.fi/uusiastia/digitarkastelu.html?id=2391007661
Taistelut Suomessa. Osallistujien muistoja - osa 5
Просмотров 2,2 тыс.Год назад
Osa 5. Naapurien lyhyitä kertomuksia Talvisodasta. Kokoelma 'Kansa taisteli' -tyylisiä kertomuksia ajallisesti järjestettynä. Tässä osassa: - Talo toisella puolella - Tiedustelu lähellä Hotista - Onnistunut varmistus - Kranaatinheitin - pystyvä ase - Tulipussi - Vihollislinjojen takana - "Kuuluisa" mäki Tietoja kirjasta: Urhea puna-armeija voitti Mannerheimin linjan Karjalan kannaksella ja vall...
Taistelut Suomessa. Osallistujien muistoja - osa 4
Просмотров 2 тыс.Год назад
Osa 4. Naapurien lyhyitä kertomuksia Talvisodasta. Kokoelma 'Kansa taisteli' -tyylisiä kertomuksia ajallisesti järjestettynä. Tässä osassa: - Kaikkien esteiden läpi - Tarkka-ampuja - Tiedustelija - Ammuttiin "käki" - Kuinka Andrey Gudz päihitti suomalaisen tarkka-ampujan - Rohkeutta, valppautta ja malttia - Ensimmäisellä taistelulennolla - Maito - Onnekas havainto Tietoja kirjasta: Urhea puna-a...
Taistelut Suomessa. Osallistujien muistoja - osa 2
Просмотров 4,6 тыс.Год назад
Osa 2. Naapurien lyhyitä kertomuksia Talvisodasta. Kokoelma 'Kansa taisteli' -tyylisiä kertomuksia ajallisesti järjestettynä. Tässä osassa: - Tapaaminen "käkien" kanssa - Neuvostoliiton sankari N. Ugryumov - Panssarimiehen muistiinpanot - Isku vihollisvoimiin - Hyökkäys sivustaan - Tulen alla - Tankit ylittävät joen - Neuvostoliiton sankari Fjodor Dudko - Auta aina tovereitasi - Taipaleenjoen y...
Taistelut Suomessa. Osallistujien muistoja - osa 1
Просмотров 2,9 тыс.Год назад
Naapurien lyhyitä kertomuksia Talvisodasta. Kokoelma 'Kansa taisteli' -tyylisiä kertomuksia ajallisesti järjestettynä. Tässä osassa: - Esipuhe - Mannerheimin linja - Mitä tapahtui Mainilan alueella - Edeltävänä päivänä - Näin se alkoi - Siestarjoen toisella puolella - Ensimmäinen taistelu - 30. marraskuuta - Karvalan - Lintulan - Kivennavan kirkonkylän valtaus - Hävittäjälentäjän päiväkirjasta ...
Taistelut Suomessa. Osallistujien muistoja - osa 3
Просмотров 1,8 тыс.Год назад
Osa 3. Naapurien lyhyitä kertomuksia Talvisodasta. Kokoelma 'Kansa taisteli' -tyylisiä kertomuksia ajallisesti järjestettynä. Tässä osassa: - Ensimmäinen tiedustelu - Suora tuli - Kellotornin puhelinlanka - Ensimmäisten teräsbetoniasemien valloitus - Viisi lentoa vihollislinjojen taakse - Rohkea pioneeri - Taistelu esteiden keskellä - Ennaltaehkäisevä terveydenhoito - Tuki jalkaväelle Tietoja k...
Taistelukertomus Itä-Lemetin valtauksesta
Просмотров 10 тыс.Год назад
Hämeen Ratsurykmentin taistelukertomus Itä-Lemetin valtauksesta 12.2.40 - 1.3.40. Everstiluutnantti M. Tiiaisen johtaman rykmentin ympärille muodostettiin Erillisosasto Tähti, joka vastasi Itä-Lemetin valtauksesta. Taistelukertomus kerää yhteen eri yksiköiden toiminnan tämän taistelun osalta. Lisäksi liitteenä mm. käskyt taisteluyksiköille. Puhelinsanomien peitenimet tarjoavat oman mausteensa t...
Tyrjän taistelu 31.7 - 4.8.1941
Просмотров 4,7 тыс.Год назад
Tämä historiikki Tyrjän taistelusta on laadittu taistelun 1.vuosipäivän johdosta ja monistettiin Inkerin Termolassa, vanhassa venäläisessä hirsikasarmissa, ja alun toistasataa numeroitua kappaletta jaettiin 4.8.1942 JR7:n jokaiseen joukkueeseen, ei muualle. Jokainen moniste oli määrä palauttaa ja polttaa. Lukuisia kappaleita oli "tuhoutunut" ennen palauttamista, ja myös Matti Kuusen n:o 102 uno...
Talvisota Kuhmossa, Osasto Kekkosen sotapäiväkirja
Просмотров 3,8 тыс.Год назад
Osasto Kekkonen, Toimintakertomus 5.12.1939 - 27.1.1940. Sisältää taistelukertomukset Rannan ja Kiekinniemen taisteluista. 30.11.1939 - 17.1.1940 Välisenä aikana olivat Osasto Kekkosen viholliselle aiheuttamat tappiot noin 350 miestä kaatuneina ja 10 miestä vankeina. ... Osastomme tappiot yllämainittuna aikana olivat: Kaatuneina yksi upseeri (Luutnantti Kaasila), yksi aliupseeri ja kolme miestä...
Sotapäiväkirja II/JR35
Просмотров 10 тыс.Год назад
Äänikirja Petäjäsaaren taistelusta, Kitilän motista, mihin myös Lemetti kuului. SAARTE SANKARIT. (Omistettu II/JR 35 ja III/JR 38) Petäjä ja Paimio - on saaret pienet Laatokan. Siell sankarit nuo Savonmaan, uljaasti ne taisteli. - Nuo nimet tulikirjaimin ne mieliimme on syöpyneet; nuo sankarteot poikien ainiaan me muistamme. Te saarten uljaat sankarit näin teidän siellä kaatuvan, kuin miehet Sp...
Neuvostoliitto hyökkää Pohjolaan
Просмотров 12 тыс.Год назад
Neuvostoliitto hyökkää Pohjolaan: Suomen-Venäjän talvisota 1939-40 on jatkosodassa kaatuneen eversti J. O. Hannulan sotahistoriallisesta näkökulmasta kirjoittama teos. Teos antaa sekä hyvän yleiskuvan talvisodasta että esimerkin välirauhan ja jatkosodan aikaisesta suhtautumisesta Neuvostoliittoon. Kirjoittaja pyrkii pitämään objektiivisen sotahistorioitsijan näkökulman, mutta kyseessä on myös a...
Osasto Karhu taistelukertomukset 16.12.39 - 3.1.40
Просмотров 8 тыс.Год назад
Osasto Karhu (Vahvennettu PPP 6) taistelukertomukset ajalta: 16.12.39 - 3.1.40. Käkimäen taistelu, Suomussalmi: III/JR 662, II/JR 662, JR 662:n kolonnan ynnä muiden tarinan päätös. Eversti Siilasvuo (myöh. kenraaliluutnantti) kirjassaan Suomussalmen taistelut: "PPP 6 kunniakkaasti oli suorittanut osuutensa Hulkonniemen taistelussa".
Urho Karhumäki: Miesten matkassa, romaani talvisodastamme
Просмотров 7 тыс.Год назад
Urho Karhumäki: Miesten matkassa, romaani talvisodastamme
Talvisota Kuhmossa, Pohjois-Suomen Ryhmän Esikunnan Sotapäiväkirja
Просмотров 7 тыс.Год назад
Talvisota Kuhmossa, Pohjois-Suomen Ryhmän Esikunnan Sotapäiväkirja
Hjalmar Siilasvuo: Kuhmo talvisodassa
Просмотров 21 тыс.Год назад
Hjalmar Siilasvuo: Kuhmo talvisodassa
Kaarlo Simojoki: Taipale - tavanmukaista tykistötulta
Просмотров 8 тыс.Год назад
Kaarlo Simojoki: Taipale - tavanmukaista tykistötulta
Hjalmar Siilasvuo: Suomussalmen taistelut
Просмотров 28 тыс.Год назад
Hjalmar Siilasvuo: Suomussalmen taistelut
Talvisota Kuhmossa, 9 Divisioonan esikunnan sotapäiväkirja
Просмотров 8 тыс.Год назад
Talvisota Kuhmossa, 9 Divisioonan esikunnan sotapäiväkirja
Jorma Heiskanen: Kenttäpappina Kollaalla
Просмотров 1 тыс.Год назад
Jorma Heiskanen: Kenttäpappina Kollaalla
Jos ei järki riitä ymmärtämään niin piruako vähä älynen kuuntelee
Kiitos paljon! voitko ladata tämän kirjan uudelleen, jotta tekstistä tulee suurempi ja voin lukea sen?
mistä löydän tekstin?
Where can I find the text of this book?
It's not publicly available online.
@@voiceresponse if you have it can you please send me?
@@SS-ne5js ETULINJOILLA - SUMMASSA, YLÄSOMMEESSA JA VIIPURINLAHDELLA, KALERVO REPONEN LUKU 1: MIESTEN SYÖJILLE SIJOILLE Puhuttelu Viipurin Vartiopataljoonan esikunnassa oli päättynyt. Sen panssaritorjuntakomppania oltiin vihdoinkin päästämässä rintamalle Summaan, ja niin joutuisin askelin kuin lentsusta juuri toivuttuani kävi laatuun kiiruhdin miesteni luo. Mieli tosin ylen pirteänä, mutta sydän täynnä vastuuntuntoa ja huolta siitä, pystyisinkö kunnialla suoriutumaan monista vaikeuksista, joita lähin tulevaisuus epäilemättä toisi mukanaan. On turha ryhtyä kuvaamaan, mikä touhu ja innostus valtasi komppanian, kun miehet kuulivat, että rintamalle lähteminen oli enää tunnin tai parin kysymys. Sellainen hälinä ja kohu on tuttua kaikille, jotka ovat kauan ja kärsimättömästi halunneet näyttää kuntoaan. Ja sellaisia oli meillä Suomessa "ylimääräisten harjoitusten" aikana sadointuhansin ... Määräajan kuluttua olivat pakkaukset valmiina, ammukset oli jaettu, pikakiväärien ja konepistoolien makasiinit täytetty ja sukset voideltu. Varrottiin vain lopullista lähtökäskyä, mieli mitä herkimmässä vireessä, kuumeisen ennakoinnin hienoinen punerrus poskipäissä kuten ainakin ihmisellä, joka on joutumassa harvinaisen kiintoisalle ja jännittävälle matkalle. Viimeinkin! Ripeämmin kuin koskaan aikaisemmin oli jokainen kynnelle kykenevä paikallaan rivissä kasarmin pihalla. Pataljoonankomentaja saapui adjutantteineen, ja komppanianpäällikkö teki ilmoituksen, liittäen siihen myös konekivääripuolijoukkueen, joka oli alistettu hänelle. Lumipukuisten miesten katseet olivat suuntautuneet komentajaan, joka sotilaallisen lyhyesti toivotti menestystä noille elinvoimaa ja päättäväisyyttä säihkyville nuorille miehille. Tuokion kuluttua he sitten sujauttivat suksensa kuorma-autoon ja sijoittuivat ketterästi linjavaunuihin, varusteinansa panosvyöt ja aseet, sillä viime hetkessä oli käsketty jättää pakkaukset ja päällystakit kasarmiin. Komppanian tehtävänä olikin vain suorittaa lyhyehkö, pari vuorokautta kestävä survaisu ja sen jälkeen palata. Mutta - ihminen päättää, korkeammat voimat säätävät. Autot hurahtivat liikkeelle, aluksi suunnaten kulkunsa läpi laajan kaupungin. Juuri tänä hetkenä ei ollut vihollisen koneita sen yläpuolella, mutta tuskin olimme ylittäneet Linnansillan, kun ilmaa vavahdutti valtava räjähdys. Vihollisen kauaskantava eli "aavetykki" oli puhunut, ja torin laiteella tassutellut koira oli samassa painunut maahan, etukäpäliensä varassa laahautumalla suunnistautuen lähimmän rakennuksen suojaan. Kaupungin nelijalkaisetkin olivat nimittäin jo viikkoja sitten oppineet käyttämään hyväkseen maastoa pommien putoillessa. Autot jatkoivat matkaansa aavetykkien kranaateista piittaamatta, - niitähän aina tuli peräkkäin vain kuusi tai enintään kahdeksan, ja ne putoilivat hyvin laajalle alalle, yleensä karttaen ihmisiä. Pian olimme kaupungin kaakkoislaidassa ja sivuutimme vastapäätä muhamettilaista hautausmaata olevan talon, joka oli mennyt kahtia, sitten kun räjähdyspommi oli aikoinaan siihen osunut. Vaatimaton, yksikerroksinen puutalo herätti mielessäni sarjan muistikuvia, sillä siinä oli sijainnut muutamia viikkoja varemmin komppaniamme toimisto sekä minun ja erään nuoren vänrikkini asunto. Ja sitä ennen olin ollut erään huoltokomppanian päällikkönä Kannaksella siinä pitäjässä, jossa rauhan aikana asuin. Vähän ennen sodan alkua viimeksi mainittu komppania kuitenkin hajosi joukkueiksi, ja minut kutsuttiin nykyisen komppaniani päälliköksi. Osuen silloin olemaan kotosalla sieppasin käteen kirjoituskoneeni ja kainaloon yhden siniketuistani - tosin nahkana - ja käskin vaimoni ajaa loput metsään sekä huolehtimaan talon polttamisesta. Säntäsin kaupunkiin sananmukaisesti ketunhäntä kainalossa, ilmoittauduin esimiehilleni, lähetin ketunnahan ja kirjoituskoneen evakuoiduille pojilleni ja täten vapauduttuani viimeisistäkin taloudellisista huolistani vastaanotin komppanian siinä suhteessa hyvällä omallatunnolla. Komppanian miehistö oli saatu valita vapaaehtoistietä kaupungissa sijaitsevasta pataljoonasta, ja suurin osa siihen hyväksytyistä oli nuoria kannakselaisia, kotinsa menettäneitä syyskuun asevelvollisia, joilla oli erikoinen into päästä mahdollisimman pian kostamaan asuinsijojensa hävitys; loput olivat Viipurista tai sen lähettyviltä. Yhteiskunnalliseen arvoon katsoen komppaniaan kuului miehiä aina rempseästä rantajätkästä ruhtinaaseen saakka; sotakokemuksia saaneina oli joukossa muutamia vapaus- tai heimosotureita ja viimeisimpänä uutuutena niin sanottu "Francon mies", korpraali, joka oli kahdeksan kuukautta hoitanut konekivääriä Espanjan taisteluissa. Sodan aikana sulautuvat mitä erilaisimmatkin, saman aatteen elähdyttämät ihmiset veljelliseksi kokonaisuudeksi ihmeteltävän nopeasti. Siten oli käynyt tässäkin komppaniassa, jonka osana oli ollut tähän asti suorittaa tehtäviään äsken jättämässään Aavekaupungissa, pommien, kranaattien, tulipalojen ja sortuvien rakennusten suuressa yhdyskunnassa. Ja nyt olimme kaikin menossa sinne, mistä varmastikaan kaikki eivät tulisi takaisin. Havahduin mietteistäni, sillä autot olivat pysähtyneet. Olimme Huumolan ja Suokannan kautta saapuneet siihen tienristeykseen, missä purkaminen tapahtuisi. Liikkeessä oleviin vaunuihin epämääräisenä kumuna kuulunut tykkien jyske kantautui nyt korviimme valtavan juhlallisena jylinänä. Hillityllä äänellä puhuen miehet alkoivat etsiä suksiaan kuormavaunusta. Muuan paikalla olevista oppaista ohjasi komppanianpäällikön ja hänen viisi nuorta vänrikkiään esikuntaan, joka sijaitsi viereisessä kuusikossa tuskin viidenkymmenen metrin päässä. Se oli maanalainen asunto, korsu, turpeista, kivistä ja hirsistä tehty katto hieman maanpintaa ylempänä, kuten tavallisesti perunakuopissa tai kellareissa. Sinne johti pikku eteisen kautta kaksi ovea, joista ensimmäinen oli tarkoin suljettava ennen toisen aukaisemista, jotta vähäisintäkään valonsädettä ei pääsisi ulkosalle. Korsu oli noin viisi metriä pitkä ja runsaasti kolme leveä; pari metriä korkeat multaseinät oli vuorattu pyöreillä hirsillä. Keskellä oli kamiina, joka levitti suloista lämpöä, toisella seinällä kahtena kerroksena laverit, ja ainoata pikku pöytää valaisi kirkkaasti lux-lamppu. Esittäydyimme kahdeksannen jalkaväkirykmentin toisen pataljoonan komentajalle, kapteeni Kumlinille, joka ryhtyi ystävällisesti ja perusteellisesti selostamaan tilannetta, levittäen tarpeelliset kartat pöydälle. Upseerien vihdoin palatessa miestensä luo oli aurinko laskenut, kylmän talvi-illan hämy oli tummumassa. Komppania jaettiin nyt saatujen ohjeiden mukaisesti, ensimmäinen ja toinen joukkue tukikohtaan, joka oli nimeltään Lukko, kolmas ja konekivääriosasto Lylyyn. Molempiin oli matkaa noin puolineljättä kilometriä, ja tukikohdat olivat hiukan enemmän kuin puolentoista kilometrin päässä toisistaan. Komppanian hävitysryhmä ja eräs vänrikeistä, jolla oli verrattoman pokerinaamansa perusteella lempinimenä "Värisarja-Uolevi", jäivät esikunnan käytettäviksi, sillä pataljoonan pommarijoukkue tarvitsi täydennystä. Joukkueet järjestyivät jonoon kahden puolen tietä. Alkoi marssi kohti miesten syöjiä sijoja.
LUKU 2: SUORASUUNTAUSKOHTEINA Kun ei ollut annettu mitään määräaikaa, olimme lähteneet matkaan varsin rauhallisesti marssien. Sukset oli käskystä jätetty metsään korsun lähelle. Edelläni asteli opas, vieressäni joukkueiden johtajat, reservivänrikit Riviranta ja Koivisto. He olivat kohtalonuskojia samoin kuin kaikki komppaniamme upseerit, joten emme katsoneet olevan aihetta haaskata montakaan lausetta järkeilläksemme elämästä, kuolemasta ja rakkaudesta. Monina pitkinä Aavekaupungin iltoina olimme nämäkin asiat käsitelleet loppuun komppaniaan perustamassamme "Metkojen Miesten Kerhossa". Niinpä keskustelumme koskikin miltei yksinomaan sotilaallisia kysymyksiä, joiden lomassa pahoittelimme, ettemme voineet sytyttää savuketta virkistykseksemme. Vihollisella nimittäin oli kaakon suunnalla tähystyspallo, ja jos siihen nähtiin vähänkin valoa, kuului heti tykistökeskitys olevan tuloksena. Illan hämy oli tihennyt pimeydeksi, kun poikkesimme eräälle metsätielle. Hidastimme vauhtia, mutta tuon tuostakin olimme vähällä kompastua tiellä oleviin kranaattikuoppiin. Pian kuitenkin saimme tulta, vaikkakin senlaatuista, ettemme sitä olisi erikoisesti kaivanneet: etuoikealla kirkasti ilmaa verenkarvainen leimahdus, jota samassa seurasi korvia lumpeuttava räjähdys. Siellä oli verrattain lähellä vihollisen suoralla suuntauksella ampuva tykki, jonka kranaatit räiskähtelivät ympärillämme. Pian alkoivat myös konekiväärien terävät sarjat vihellellä. Joukkueet olivat saapuneet tukikohdan ensimmäisille korsuille, ja upseerit katosivat yhtäkkiä kuin maan nieleminä. He olivat painuneet päällikön luo komentokorsuun ottamaan selkoa tehtävistä. Miehet saivat suojaa ja lämpöä ruokailukorsusta. Kuvaamaton ilo valtasi tukikohdan päällikön, reserviluutnantti Säilänteen, hänen saadessaan kaivattua apua ja vereksiä miehiä, sillä komppanian vahvuus oli huvennut jo puoleen alkuperäisestä. "Kyllä tämä on ollut muutaman päivän ajan ja varsinkin tänään oikea helvetti!" hän virkkoi alkajaisiksi, sitten selostaen asemaa ja jakaen uusille miehille tehtäviä, jotka yön ajaksi supistuivat etupäässä vartiointiin ja yhdyshautojen auki kaivamiseen. "Päivän mittaan", jatkoi luutnantti, "ne peijakkaat ampuvat suorasuuntaustykeillään hautojen laitoja, niin että kaivannot täyttyvät hiekalla ja mullalla, eikä korjaamista voi valoisana aikana ajatellakaan, sillä silloin tulisi liiaksi tappioita. Ja yölläkin on työ suoritettava mahdollisimman äänettömästi, koska vihollisella on tarkkojen korvien lisäksi kuuntelulaitteet, ja niin pian kun he saavat selville, että jossakin liikehditään, he suuntaavat paikalle rankan kranaattisateen." Oltiin selvillä. Upseerit läksivät jakamaan tehtävät, ja verekset miehet kiirehtivät innokkaina suorittamaan niitä. Tukikohdan päällikkö ei ollut liioitellut puhuessaan miestensä liikarasituksesta ja uupumuksesta. Kaikissa korsuissa tapasivat uudet miehet nihki väsyneitä, jopa suorastaan loppuun nääntyneitä, miltei horroksiin sortuneita raumalaisia sotureita, jotka mitä veljellisimmin ja sydämellisimmin ottivat vastaan karjalaiset tulokkaat. Pannu nostettiin heti kamiinan liedelle, tulijaiskahvit olivat tuossa tuokiossa valmiit, ja lämmittävää juomaa nautittaessa "alkuasukkaat" kertoivat elämyksiään. He olivat majailleet näissä samoissa korsuissa joulukuun puolivälistä saakka ja ensi aikoina partioineet melkoisen kauaskin vihollislinjojen taakse, ampuen vastustajan sieltä, toisen täältä. Mutta viime aikoina oli venäläisten tykkituli kiihtynyt päivä päivältä, ja jalkaväkijoukot olivat lisääntymistään lisääntyneet, joten kaikki huomio oli täytynyt kiinnittää vartiointiin ja ampumahautojen puolustukseen, vihollisen tehdessä alituisia hyökkäyksiä. Päivät päästään oli pitänyt olla vartioimassa ja öisin avaamassa yhdys- ja ampumahautoja, ja niinpä he eivät olleet useaan vuorokauteen saaneet hetkenkään lepoa. Nyt he ehkä voisivat nukkua yhden yön ja levätä hieman päivälläkin. "Varmasti!" vakuuttivat uudet miehet. "Luottakaa vain meihin, me yritämme parastamme." Ja kiitettyään kestityksestä he lähtivät määrättyihin tehtäviin. Iltayöstä tykistötuli taukosi, eikä vihollinen paukutellut muillakaan aseilla ampumahaudoistaan, jotka olivat niityn takana noin kahdensadan metrin päässä. Mutta niistä ja niiden takaa kuului jatkuvasti monenlaista ääntä, surinaa ja kolinaa, joten saatoimme päätellä, että vastustaja aamulla ryhtyisi toimimaan. Yhtä väsyneiden ja harvenneiden rivien täytteeksi ja samanlaisiin odotustehtäviin olivat Lylyssä: joutuneet kolmas joukkue ja konekivääriosasto, kuten jo seuraavana päivänä sain tietää. Yöllä nimittäin tuli komentajalta puhelinsanoma, jonka mukaan minun oli aamulla lähdettävä - toinen joukkue mukanani - taampana oleviin reservikorsuihin ja sieltä heti käskyn saatuani vihollisen ankarasti painostamaan Lylyyn. Keskusteltuani saapuneen määräyksen johdosta tukikohdan päällikön kanssa vielä tuokion painuin vihdoin tulenjohtovänrikin viereen pitkäkseni. Kaksi alusvaatekertaa ja sukkaparia sisältävä reppuni oli mainiona päänalusena ja puoliturkkini erinomaisena patjana. Suloinen väsymys hiipi jäseniini, mutta muistin kuitenkin pyytää herättämään ajoissa. Molemmat upseerit hymähtivät. "Siitä pitävät vihollisen kranaatit huolen", vastasi vänrikki. "Ja parasta onkin lähteä ajoissa, ettei koidu turhia tappioita, sillä tykkituli kiihtyy sitä mukaa kuin aurinko nousee korkeammalle. Ei ole montakaan päivää siitä, kun eräs luutnantti sai surmansa astuessaan ulos korsustamme. Kranaatti räjähti aivan oven edessä." Tähän varsin niukkaa lohdutusta antavaan tietoon uinahdin.
Miksi näitä pitää selostaa naisen äänellä, kamalaa kuunneltavaa. Sama kun laittaisi naisen selostamaan lätkää tai muuta urheilua. Naisia jaksa muutenkaan kuunnella 😆
😮z
Älkää koskaan unohda Suomen Veteraaneja.
Täältäkin kiitos
Ryssien valheellista paskaa!
Hyi hel... veti mitä sontaa noi rys.... sien kertomukset on!
Siis onko tämä tekoälyn lukema? Vähän tökkii.
Aika iljettävää oli kujelapsena, kun heä Sotkamosta
Kiitos näille miehille.
ja naisille
Mistä lähtien piplialla ollut mainoksia
Olisiko mitenkään mahdollista, että oikea ihminen lukisi edes jonkin näistä kiinnostavista teoksista? Tätä koneääntä on mahdoton kuunnella.
Eri projekti - eri budjetti. Suuri osa kirjoista löytyy maksullisista palveluista.
Onpas rasittavaa kuunneltavaa kun ihminen ei puhu. Muuten ois ihan kiva kuunnella loppuun.
aa?
suuri kiitos kun teet näitä videoita.
Ei ole pakko kuunnella jos ei tykkää
Hi terveistiä Gotlannista
Neiti aika ääni.
Oletkos nähnyt "neiti aikaa" ? Minä olen. Viestin evp .
Vittu miten pelottava. Käänny seuraavasta oikealle.
Kannattaa kuunnella. Huomioi,mikä on muuttunut nyt 2023 ? Eipä oikeastaan mikään nykyisen Venäjän ja Putinin ajattelusta ja toimista.
pääasia kuitenkin että punaiset hävisivät. punaiset ei tule koskaan voittamaan suomen kansaa.
Tällainen äänikirjan luku on yhtä tyhjän kanssa. Monotoomisella nuotilla ylinopeasti tapahtuva luenta soluu kuin vesi hanhen selästä eikä siitä jää mitään kokonaiskuvaa. Täytyy olla hiukan enemmän aikaa, eli luento-omaisesti luettu siten, että lauseet ja sivulauseet erottuvat toisistaan, koska lause aina muodostaa yhtenäisen muistikuvan tapahtuneesta.
Kehittämistä varmasti tarvitsee. No, tuli käytyä kansakoulu 1950-luvulla ja silloin oli sellainen tapa, että opetettiin lukemaan ja lukemisen ymmärtämiseen. Hienointa lukemista oli esim. kun Raninen luki radiossa kirjaa "Hopeakettu". Kirja alkoi elämään ja oikein ikäänkuin silmissä solui maisemat ja ketun seikkailut siellä. Kuvaavaa on, että 70:n vuoden kuluttuakin moisen muistaa. Ongelmana nyt tietysti on, että kirjojen- ym juttujen lukeminen veisi liikaa aikaa ja sitähän ei tietysti ole riittävästi, paitsi meillä eläkeläisillä. Kansakoulussa ei hyväksytty lainkaan yhtenä pötkönä lukemista, vaan sitä harjoiteltiin perusteellisesti ja kovapäisimmät vielä koulun jälkeen laiskanläksynä. Voin sanoa, että siitä oli valtavaa hyötyä myös työelämässä, kun osasi lukea uusien koneiden ym. tekniikan käyttöohjeita. Sikäli on harmi, kun näitä äänikirjoja kovasti pyritään tuomaan esille, mutta opetusmielessä ja miksei näissä historiallisissakin muistelmissa olisi muutakin hyötyä kuin nukahtaminen tasaiseen porinaan.
Täälläpä ois valmiita miinanpolkijoita kommentoimassa
Olis mukava kuulla suomalaisten versio näistä taisteluista. Näitten juttujen perusteella venäläisten olis pitäny olla Helsingissä alta aika yksikön.😂
Täyttä puppua koko juttu.
Aitoa neuvostopropagandaa, v. 1940. Julkaistu ennen tätä tuoresta konfliktia ettei pääse jutut unohtumaan.
Melkosta paskaa
Mikä tää ryssän desantti on?liittyykö ano turtiaiseen?
Melkosta paskaa!
Eeeesesea4, et 3 13:30 2wqw22wdd2qw2aw)# on edelleen ja 2:00 SAwS@@€((@@{#
Todellisuus!!!!
Lisää kirjoja kiitos!
Kiitoksia kannustuksesta! Joitain yksittäisiä vielä löytyy työlistalta.
Siilasvuo otti kunnian itselleen vaikka ei ollut taistelun suurin komenta (Tuomo).
Siilasvuon tekstit ovat kirjana jälkipolville säilyneet. Voisihan Tuomponkin tekstit käydä läpi, kun aikanaan vapautuvat tekijänoikeuksista (2028).
0
Täytyy kunnioittaen vapaa ehtoisia. Ruotsi. Ym. Ameriiikan pojat. Uskasivat ottaa lentokoneet harjoittelulla. Kiitos näille myötä tunnosta
Tuolla se Rokan esikuva Viljam Pylkäs ampui Suomi konepistoolilla 83 neukkua 🇫🇮🇫🇮🇫🇮
Haavoittuneet 🚩veivät pois
Marski oli hyvä hevosmies.
Suomi, pelastui!!!
Mitä helvettiä,suomalaiset sotilaat eivät koskaan ampuneet puusta.Täyttä huuhaata...😂
Suomalaisilla ei ollut naissotilsita
Ilman tiehen jäädytettyjä nautoja olisi Suomi ehkä valloitettu.
Kaunista ja luontevaa tulkintaa. 🥰
Pionerit tuli keski suomestallukekaa tekstit oikein näitä hävettää kuun ella😂😂
Lähihistoriaa itselle, kiitos
Höpö höpö egnlanti haasto suomen sotaan neuvostoliitto sai usa lta valtavat avustukset lopettakaa väärän tiedon levittäminen
Mikä laulaja tämä lukija on. Todella surkea lukija
Kuka on tämä puhuja
Microsoftin Harri... Puhesyntetisaattori.
@@pipliasotakirjat ei kai
Tekniikka mahdollistaa äänikirjojen teon muuten vähemmälle huomiolle jäävistä teoksista. Toki virheitä jää, mutta pääsääntöisesti lopputulos on kuunneltava.
2. divisioona taisi saada nimityksen "murtajadivisioona" juuri tämän taistelun ansiosta. JR7 tunnettiin lopun sodan ajan nimenomaan Tyrjän rykmenttinä, vaikka pahimmat koettelemukset olivatkin sillä vielä edessä, sodan loppuvaiheessa.
Kiitos
Isä oli tyrjän taistelussa jr7 mukana. Nuorena ,tuoreena aviomiehenä.